СИРІТСЬКИЙ ДІМ «СВІТЛО МУЧЕНИКА» - БУРГЕ
Прошу, сер.
Можна мені до вбиральні?
Джейкобе, знову?
Тільки до вбиральні й назад. І щоб ані звуку.
Так. Дякую, сер.
Допоможіть!
КАРНІВАЛ РОУ
Учителю Торн.
Райкрофте.
Радий вас бачити, сер.
Шкода, що за сумних обставин.
Це слід копита.
А цей схожий на слід трау.
Нічого не розумію.
- Оглянь там. - Так.
Ну ти й молодець,
поцупила прапор з-під їхніх клятих носів.
Не думав, що ти зможеш.
Це не єдине моє вміння.
Не стрибай вище голови.
Почнеш кур'єром
і влаштуєш собі кар'єру, як і всі інші.
Ходитимеш за Уною.
Вона тобі все покаже.
Рада знайомству.
Але…
якщо щось треба,
будь-що, звертайся до мене.
Авжеж. Дякую.
- Він, схоже, милий парубок. - Ага.
Та будь обережна з ним.
Чому?
Він хоче тебе трахнути.
Що? Ні.
Звідки ти знаєш?
Він сам сказав.
Брати й сестри,
сьогодні вранці я збиралася повідомити гарну новину.
З джунглів Маґ-Мора прийшла партія дурману.
Але, схоже, її конфіскували
поліціянти.
Серед нас завівся цвіркун.
Хтось цвірчить поліції.
Те, чим ми займаємося, відрізняється від життя вдома.
Ми не звикли жити в тіні.
Ми злочинцями не народилися.
Ми вибрали життя поза законом,
бо закони цього міста не для нас.
Вони нас не захищають.
Навіть тебе,
мій цвіркунчику.
Щоб тобі не наговорили, тобі збрехали.
Ти допоможеш їм знищити твоїх братів і сестер,
а потім вони знищать тебе.
У тебе два варіанти.
Доведи, що ти хочеш очистити своє ім'я.
Вийди вперед, тут і зараз, і я присягаюся
серцем святої Титанії, що не завдам тобі шкоди.
Чи можеш ховатися,
щоб я тебе шукала,
але я скину тебе з небес на землю
й згодую вуграм,
як сміття.
Що ти вибереш?
Нехай так.
Нехай боги зжаляться над тобою, цвіркунчику.
А я не зжалюся.
Які плани на день, брате?
Зустрічаюся з юристом у конторі,
щоб вибрати банк для позики.
Ясно.
Не знаю, як сприймати відсутність твоїх заперечень.
Що я тямлю в цих справах?
Це ж не «що надіти» чи «кого з ким бачили».
Це було грубо з мого боку.
Вибач, що наговорив такого.
Ти сердишся. Не думай, що я не бачу.
Упевнена, ваш брат не схвалить, що ви запросили
на чай причепуреного фавна.
Я зварю твої роги, якщо Езра дізнається.
То навіщо ризикувати?
Бо в мене немає вибору.
Він утратить наш будинок, але нетямуща — я.
Мій брат — добра душа,
та йому бракує батькової мужності.
Це вже не вперше, коли його обманюють партнери.
Але востаннє, коли я вдаю, наче не бачу.
- Віднеси це фавну. - Що це?
Тут я пояснюю, що ми оновлюємо інтер'єр,
і прошу зайти зі входу для прислуги.
Раптом сусіди побачать фавна біля парадного входу?
То навіщо його взагалі запрошувати?
Він відчайдушно жадає потрапити у пристойне суспільство.
Уяви його вдячність, коли його запросять у дім
однієї з найшанованіших родин у Бурге.
Хтозна, які дивіденди принесе ця вдячність.
Ви попросите в нього гроші за шматком бісквіту?
Звісно, що ні.
Але я можу знайти доречний момент, щоб згадати
про численні успішні підприємства брата.
Можливо, намагаючись догодити, він схопить приманку.
Хай Езра візьме гроші в наївного фавна,
а не в шакалів на Стейт-стріт.
Хлопці кажуть, що ти добре роздивився чоловіка, який це зробив.
Що б то не було, то був не чоловік.
Трау?
Щось більше за трау.
Чорт, не схоже.
Чоловік, трау чи триклятий кобольд.
Навіщо вбивати директора притулку?
А співачку піксі?
До чого тут мертва хвойда?
Вона не хвойда.
Докторе Морандж.
Сильні забої.
Численні рвані рани.
Причина смерті — надмірна крововтрата.
Як у співачки феї.
Хто робив розтин мертвої піксі?
Мій друг допоміг.
Друг із нелюдів?
Фавн, якщо це має значення.
Убивця…
схоже, був зайнятий цим.
Печінка жертви.
Не ясно, чим зроблені надрізи.
Печінка? Упевнені?
Може, мої пацієнти й мертві, інспекторе,
але запевняю, я відрізню
печінку від інших важливих органів.
Навіщо вбивці вирізати печінку?
Щоб убити?
Просто припущення.
Інспекторе. Ви спізнилися.
Ви знали, що я прийду?
Засоби Фей можуть відкрити віконце в майбутнє,
якщо щиро вірити.
Також я чула плітки, що минулої ночі
ви стріляли в якесь створіння.
Як там казали?
«Ані людина, ані фея»?
Тепер вірите мені?
В обох жертв вирізали печінку. Чому? Для чого?
Я праведна жінка.
А це — неправедні вчинки.
Боюся, я можу лише зробити припущення щодо мотивів цього зла.
Не бійтеся, припускайте.
Можливо, печінка — це якийсь трофей.
Темна винагорода, ймовірно.
Чому здається, що ви знаєте значно більше?
Бо це так.
Якщо розповім більше, ви не повірите.
Спробуйте.
Серед найдавніших легенд є одна про чудовисько на ім'я Чорнопил.
Чорнопил.
Голем із плоті, зшитий із кінцівок мертвих,
у якого вдихнули нове життя, нову ціль.
То що воно таке?
Строката ковдра з трупів, яку воскресили з мертвих?
Сама свята Титанія казала,
що в поєднанні несхожих речей ховається дивна сила.
Ви досі не вірите мені.
Дуже схоже на вигадку.
Скільки ще має звалитися трупів, щоб ви змінили думку?
Я людина раціональна, мімо.
Такі дива я маю бачити на власні очі.
Я не продаю атрибути чорної магії.
Якщо потрібні докази, то біля Вектіс-сквер одна гаруспекс тримає крамницю.
Може, краще спитати в неї.
Може.
Обережно, інспекторе.
Скептицизм може врятувати розум,
але може не врятувати життя.
Добрий день.
Вибачте, що доводиться вести вас через задній вхід,
але міс Імоджен перефарбовує парадне фойє.
Упевнена, ви розумієте.
Цілком.
Жахлива погода.
До рендня дощ ущухне.
Я чула, ви з Нью-Фрігольда.
Так, я раніше там жив.
Але я не звідти.
Ні, звісно.
Мої предки поколіннями добували вугілля в Пуяні.
Коли прийшла війна, Пакт почав забирати
всіх дієздатних, яких знаходив.
Я швидко зрозумів, що життя фавна мало значить
для двох армій людей, і переїхав у Нью-Фрігольд.
Де, вочевидь, досягли успіху.
Якщо чесно, те місце — купа гною.
Але я знайшов там свій шанс.
У вас є цукор?
Так.
Дякую.
Фіністер-Кросінг виправдав ваші сподівання, гадаю?
Його вишуканість поза конкуренцією.
Прикро лише те, що я досі не познайомився з його жителями.
Вони дещо сором'язливі.
Ви тут — дивина.
Деякі можуть сказати, що неприпустимість.
Вони звикнуть, я впевнена.
Дякую, що першою мене прийняли.
Це дуже мило. Я вам щиро вдячний.
Спернроузи доволі прогресивні.
Мій батько першим у Кросінгу взяв кухарку-фавна.
Наймати фавна — це одне,
а запросити на чай — зовсім інше.
І все ж, ви тут.
Але мене все не залишає
одна думка…
Чому?
Зізнаюся, коли я отримав ваше запрошення, я здивувався:
чому ця юна леді докладає таких зусиль?
І що подумають її сусіди про візит фавна в її дім?
Я ж кажу, ми прогресивні.
Думка сусідів мені байдужа.
Справді?
То чому я зайшов не з парадного,
а через двері для прислуги?
Ви ж бачили, у холі…
Та годі, жінко!
Ми обидва знаємо, що це виверти, і дуже паскудні.
Я можу уявити лиш одну причину мого запрошення.
- І яка ж вона? - Спортивний інтерес.
Спортивний інтерес?
Щоб пригостити друзів цікавими байками
про сміховинного гостя-фавна.
Ну, то прошу.
Я п'ю солодкий чай
і мені до одного місця, хто про це знає.
Добирайте слова.
Краще мені піти.
Краще йдіть.
Запам'ятайте, міс Імоджен.
Настане день,
коли ваші сором'язливі сусіди будуть битися за те, щоб потиснути мені руку.
Ми пильнуємо за Лонгербейном і всіма його спільниками.
Добре, Вайнтрауте.
Тримай нас у курсі.
Він мені вчора наснився.
Те літо на узбережжі. Пам'ятаєш?
Раптом я зможу обіймати свого сина тільки уві сні?
Будь сильною.
Я все контролюю.
Ми знаємо, що Джона в Лонгербейна. Чому не арештувати його?
Зробимо це зараз — він усе заперечуватиме.
І не віддасть нам нашого сина.
Зрозумій, мета Лонгербейна — не лише засмутити нас.
Йому потрібне крісло канцлера.
Як так? Розкажи мені.
Коли він попросить викуп, то буде не золото.
За повернення Джони він вимагатиме моєї відставки.
Хіба він може зізнатися, що стоїть за викраденням?
Тому він звинуватить когось іншого.
Може, групу невдоволених нелюдів.
Адже він на них схиблений.
Так.
Він підступний чорт, нічого не скажеш.
Та ми в курсі його справ.
Так.
Сьогодні на засіданні парламенту
він нічого не запідозрить.
Жодного натяку на те, що ми його розкусили.
Схоже, більшість ладна дозволити цим нелюдам…
перекроїти наше місто.
Святий Мученику, їх скоро стане більше за нас!
Коли це припиниться?
Я зовсім не здивуюся, якщо скоро Брейкспір надасть
нелюдам право голосу.
- Нізащо! - Ні!
Може, це його план, щоб зберегти посаду.
Передайте слово! Ми почули достатньо.
Нелюди — немов прилив,
що знесе та затопить наше місто.
Будьте впевнені,
вони знищать нас дотла.
Продають дурман тим, хто втратив надію,
а найслабшим із нас — любовні втіхи.
Це занадто, Лонгербейне.
Передай слово!
Передай слово.
А ти проведи голосування, щоб я замовк, якщо тут є охочі.
Приведи мого сина!
Твого сина?
Про що ти, у біса, говориш, Брейкспіре?
Ти й сам знаєш.
Що я наробив?
Чому я не стримався?
Тепер Лонгербейн нізащо не віддасть Джону.
Це буде рівносильно повному зізнанню.
А я…
Я витяг це на публічний огляд, як клятий йолоп!
Вайнтрауте, ти мій радник.
Порадь щось!
Вибачте, сер, не можу.
Заарештуй його.
Арештувати Лонгербейна без доказів?
Який у тебе вибір після твоєї витівки?
Його коаліція оскаржить арешт у Верховному суді.
Він швидко вийде.
А до того вичавимо з нього, де він ховає хлопчика,
будь-яким способом.
Щойно ми повернемо Джону,
його вина буде очевидна для всіх.
Так.
Хай арештують мерзотника.
Вибач.
Пробач мені.
- Ти казала, я загубився. - Так.
Я знаю.
Так і є.
Я застряг між двох світів, Віньєт.
Я думав, що можу вибрати третій —
життя з тобою.
Але я був егоїстом.
Кохати тебе — значить відпустити.
То відпусти.
Щиро дякую.
Інспекторе.
Чим можу допомогти?
Що це?
Зробити вам рагу чи що?
Зробіть мені Чорнопила.
Як я розумію, ви самі бачили чудовисько?
Я бачив щось.
Але не повірю, що його повернули з мертвих,
доки не побачу на власні очі,
що таке взагалі можливо.
І ви просите мене поєднати ці два бездиханні створіння,
щоб вони дихали, як одне?
Непросте у вас прохання.
То це байки нелюдів?
Стара гаруспекс не може поторгуватися?
Назвіть ціну.
Ви можете чи ні?
У Чорнопила має бути господар.
Між вами буде зв'язок до кінця вашого життя.
Довгенько ж, щоб піклуватися про кляту кроторибу.
Що за зв'язок між нами?
Від життя, що ви дасте.
Що ви таке кажете?
Дайте мені те, з чого вийде ваше потомство, інспекторе.
Ви ж не про…
Ваше сім'я.
Я взяла все потрібне.
Приходьте за кілька днів.
У таких справах поспішати не можна.
Якщо це шарлатанство, стара відьмо,
ти до біса дорого заплатиш.
Робота нескладна.
Кур'єри залишають пакунки в різних місцях міста.
Шукай позначки крейдою. І все.
А що в пакунках?
Дурман. Контрабанда. Краще не питати.
Ти почнеш із денного маршруту.
Здійснюй обмін якомога швидше. Уночі легше.
- Чому? - Можна літати непоміченим.
Удень ми ходимо пішки.
Що роблять із тими, хто літає?
Не застрелять,
але, якщо наздоженуть, обріжуть крила.
- Що потрібно, Боле? - Новенька.
Далія її кличе.
Боже.
Не треба.
Як звучить перше правило?
Я не говорила з поліцією.
Ти відверто брешеш, так, Болеро?
Я бачив тебе з красунчиком-інспектором у Роу.
Просто на вулиці. Посеред дня.
Він ніхто.
Ми колись трахалися.
Трахатися з копом не краще, ніж говорити.
Це було під час війни. Тоді він не був копом.
Але тепер він коп, чи не так?
Про що ви говорили?
Ні про що. Про свою маячню.
Свою маячню. Ти кохаєш цього безкрилого?
Ні. Я ненавиджу покидька! Повірте мені!
Назви його адресу. Ми розберемося з ним.
Я її не знаю.
Ага. До біса. Тримай її міцно.
Я не інформаторка!
Ні, ти клятий тягар.
Ні, прошу. Я принесу користь.
Я допоможу знайти цвіркуна.
І де ти шукатимеш? Під яйцями містера Бурге?
Вам не байдуже, як я його знайду?
Або до півночі ти прийдеш до мене та назвеш його ім'я,
або будеш плисти в Тірнанок.
Дарма я тебе до тих вилупків відвела.
Це не твоя вина.
Краще б тут працювала.
Ні. Ти мала рацію. Я тут не була б вільною.
- Але хоч була б живою. - Я ще не померла.
Треба знайти інформатора.
Що?
До ночі? Ти серйозно?
Який у мене вибір?
Для початку забратися звідси до біса.
Набридло тікати.
Як, в ім'я Лунаси, ти збираєшся знайти його?
Я працюю над цим.
Віньєт, «Чорний ворон»…
Не залякуй мене.
Я й з гірших халеп вибиралася.
Ти не безсмертна!
Ти ще стільки горя не бачила.
Не нароби дурниць через це.
Будь ласка.
Не заради себе, а заради мене.
Я ніколи не пробачу собі, якщо ці «Чорні ворони» тебе вб'ють.
МАЄТОК ЛОНГЕРБЕЙНА - БУРГЕ
Бачила, твоя альма-матер набирає жінок.
Безсумнівно, якийсь фарс.
Як іще леді може себе розважити?
У моєму віці ти вже дві полярні експедиції очолив.
Так.
Жахливе випробування.
Може, я вступлю восени.
Після відпустки
поїду до Беорнлендсу.
Чи на Фаронське узбережжя,
усе літо буду плавати серед затоплених гробниць моїх предків.
Твоїх предків.
Твоя мати народилася в посольстві на цій вулиці.
Вона ім'я своє не вміла фаронською писати.
Що ж…
Боже збав жінці знати трохи більше за це.
Бажати побачити світ
за межами її дому.
Годі, Софі.
Твій дім — це бісів замок.
У бібліотеці недостатньо книжок?
Вочевидь, ні,
бо я прочитала їх усі.
- Двічі. - То втретє читай повільніше.
Могили твоїх предків стануть пилом швидше,
ніж я відпущу тебе в якусь дику місцину,
не кажучи вже про коледж.
Я не питала твого дозволу.
То йди.
Цікаво, як далеко ти без нього зайдеш.
Не можна вдиратися в дім проктора.
Прокторе Лонгербейн, вас кличе канцлер.
Начхати, кого він кличе!
Лапи геть від мене!
Ви знаєте, хто я? Це обурливо!
Ти перевершив себе, Брейкспіре:
перетворив охоронців канцелярії на власних головорізів.
Ти заплатиш за це посадою.
Де мій син, покидьку?
Ти збожеволів!
І ти б збожеволів, якби хтось украв твою дорогоцінну Софі.
Де Джона?
Не розумію, про що ти.
Абсаломе, годі!
Він нічого не скаже, якщо втратить свідомість.
Я не маю гадки, про що ви двоє говорите.
Заберіть його.
Ми придумаємо, як розворушити його пам'ять.
Я порозпитував, як ви й просили. Є новини.
Які ж?
Її брат у розпачі, намагається взяти позику.
То це не спортивний інтерес.
Сер?
Нічого. Молодець, Ферґусе.
Я знав, що можу тобі довіряти.
Мені дуже її шкода.
Бідна дівчина, хоч і розбещена.
Так, можу уявити.
Ріттере.
Це полегшить біль.
Пайеті.
Дякувати Мученику, ти тут.
Я вблагала Абсалома дати мені звернутися до тебе
як мати Джони.
Не марнуй сил.
Я й гадки не маю, де він.
Нечасто побачиш таку відвагу перед лицем такої люті.
Мій чоловік береться за справу завзято.
Це не відвага.
Я не маю, що сказати.
Так, але він цього не знає.
Ти.
Повтори?
Де ти його тримаєш?
Що?
Лазні Коуплі?
Що таке?
Демон заговорив?
Боюся, ти не розрахував сили.
Він не витримав і…
Він помер на моїх руках.
Дякувати Мученику, я з ним поговорила.
Він зізнався?
Він тримає Джону в старих лазнях Коуплі.
Це якась маячня!
Я нічого не робив, чорт забирай!
Отже, тобі нема чого хвилюватися, так?
Чекай тут, гівнюк.
Гамліне.
Ви хочете, щоб мене вбили, інспекторе?
Ваш хлопець Домбі перехопив дурман
і розгнівав Далію.
Домбі не мій товариш, а твої проблеми мене не хвилюють.
Мене хвилює, що на волі розгулює вбивця.
Це не я, і не Ворони.
Вони вбивають тих, хто їх розлютив.
Як-от той, хто стукав копам і попався.
У мене незвичайна справа.
Убивцею може бути чудовисько,
зроблене з мертвих створінь: фавна, трау та подібних.
Прокляття, та ви здуріли.
Я чекаю на докази.
Між тим розмірковую:
«Хто міг дістати купу трупів?»
Коронер.
Побалакайте з вашим другом доктором Моранджем.
Я балакаю з тобою.
Моранджа не цікавлять мертві феї.
Як і Воронів.
Але…
Я чув плітки про одну з нас — Рен.
У неї, наче, був підробіток:
вона викопувала небіжчиків.
- Для кого? - Не пам'ятаю.
Мене не сильно вразило.
Здається, якесь релігійне ім'я.
Я маю поговорити з Рен.
Тоді її теж доведеться викопати.
Далія скинула Рен із даху дві ночі тому.
Каже, що не могла їй довіряти, але, як на мене,
усе через той її підробіток.
Отже…
може, відпустите мене?
За кілька годин.
Ми ж не хочемо, щоб Далія щось запідозрила?
Ти не маєш тут бути, Турмалін.
А ти взагалі десь маєш бути?
Як я пам'ятаю, це ти сказала мені її залишити.
Я не казала вдавати свою смерть. Ти мав із нею поговорити.
Усе не так просто.
- І я вибачився. - Я знаю.
Один із її нових друзів-Воронів бачив вас.
Уяви, як це виглядає: вона розмовляє з копом.
Як вона?
Вони вважають, що це вона стукає поліції.
Вона думає, що зможе виплутатися, як завжди. А я?
Я думаю, що ти її вплутав, тож ти й виплутуй.
Я попереджав про Воронів.
Вона не послухала.
Скажи мені, хто інформатор.
Дідько!
Або він, або вона, Філо.
Ці Ворони не жартують.
Едґал Гамлін.
Інспекторе, його знайшли.
- Кого? - Сина Брейкспірів.
Він у лазнях Коуплі. Скільки викрадачів, невідомо.
Капітан хоче всіх залучити.
- Прочешіть тут усе. - Авжеж.
Тут можуть ховатися спільники Лонгербейна.
Ви в безпеці.
- Що? - Їх немає, сер.
Ці паскуди давно втекли.
А щоб їм!
Ти як, синку?
Тебе кривдили?
Я знав, ти врятуєш мене.
Я б і до краю світу дістався.
Але ми маємо дякувати твоїй матері.
Це вона вблагала мене звернутися до своєї гаруспекс.
Джоно!
Дякувати Мученику, ти вдома.
Покличте господиню.
Боюся, вона зайнята.
Це ти, Езро?
Що вам потрібно?
Я прийшов вибачитися
за свою поведінку.
Вибачення прийняті, дякую.
Що таке?
Вони витріщаються?
Гадають, що фавн робить біля ваших дверей.
Уявіть їхню реакцію, коли вас із братом змусять
продати цей дім.
Що ви знаєте про це?
Тільки те, що слуги сусідів говорять
про проблеми вашого брата.
Мені шкода.
Можна лише уявити ваш розпач.
Так.
Я в розпачі. Ви правильно сказали.
Ми з братом тонемо,
а плавати нас ніхто не навчив.
Це чесність.
Я запросила вас на чай не через спортивний інтерес.
Я хотіла перевірити межі вашої щедрості.
Я подумала,
що вас не запрошують у місцеве товариство.
І ви побачили шанс для угоди.
Вибачте, містере Агреус. Це було нерозумно, я це бачу.
Хіба?
Не дражніть мене.
І не збирався.
Не бачу причин, чому б нам не домовитись про угоду.
Та перший крок, звісно…
Ви маєте впустити мене крізь парадні двері.
Гамлін.
Він знав про поставку.
Це тобі твій коп сказав?
Ти дійсно тримаєш його в залізному кулаку.
Залишилася одна справа.
Це я маю зробити?
Думала, ти просто назвеш ім'я й не забрудниш руки?
Ні. Доведи, що ти в це віриш.
Я не вбивця.
За стільки років у окупації
така крута дівчина не залишила по собі жодного трупа?
Жодного з нашого роду.
Що я тобі казала?
Той, хто обирає земляних кротів, має лежати в землі.
Поклади його в неї.
І принеси мені крила того вилупка.
Уна каже, що ти кликала мене.
Так.
Що таке? У мене сьогодні купа справ.
Я чула дещо про тебе й хочу знати, чи це так.
Що ти чула?
Ти кажеш іншим, що хочеш мене трахнути.
Ці феї варнякають казна-що.
То ти не хочеш?
Не хочу що?
Трахнути мене.
Я такого не казав.
Заплющ очі.
Навіщо?
Бо я наказала.
Ми можемо знайти зручніше місце.
Ні.
Не хочу, щоб було надто зручно.
Ви, м'якокрилі новачки, усі однакові.
Думаєте, що вижили, бо сильні.
Вам просто пощастило.
Думаєш, ти перша фея, що прийшла по мене?
Я переживу тебе, камеристко.
У свою останню мить ти шкодуватимеш, що не підкорилася
й не відсмоктала мені.
Тому що зараз я по-справжньому завівся.
Хочу знати, наскільки повільно я зможу відрізати твою гарну голову.
Надто повільно.
Ти як?
Віньєт.
Треба тікати.
Як ти мене знайшов?
Турмалін. Боже!
Допоможи мені з тілом.
Куди воно веде?
У річку, а потім у море.
А якщо він спливе?
У ньому знайдуть поліцейську кулю й облишать.
Тут так справи робляться?
У Бурге.
Огидне місце.
Це дім, який ти обрав.
Не слід було кидати тебе так.
Я казав собі, що так треба було.
Зрештою, людина не краща за біль,
що вона спричинила рідним,
і те, що вона робить, щоб усе виправити.
Не слід було забирати це в тебе.
Вибач.
Скажу чесно. Я не знала, хто з вас повернеться.
Я теж.
Швидко й безболісно?
- Ні. - Добре.
- Що це? - Підвищення.
Гамлін керував лотереями. Тепер вони твої.
За тобою маршрут у Фіністері.
Іди.
І обережно зі своїм копом,
інакше на столі будуть твої крила.
Не турбуйтеся про нього.
Ти одержала мою записку.
І таки прийшла.
Поршо,
ти мені не байдужа.
Більше, ніж я виявляв.
Ти заслуговуєш на краще.
Що за зміни, Філо?
Я вирішив вибрати світ.
Що це значить?
Я згадав,
що нікуди тебе не запрошував.
Не пам'ятаю, коли мені востаннє подавали їжу.
Ти заслужила на це, як ніхто інший.
Тут мило.
Дякую, що запросив.
Це був я.
Перепрошую?
Дівчина, про яку ти питала.
Це я її скривдив.
Іноді так навіть важче, ніж навпаки.
Ти тут усю ніч сиділа?
Ти як?
Віньєт.
Усе гаразд.
Гаразд.
З тобою все добре.
Творчий керівник Данило Качмарський