Забрав печінку,
як і у двох перших.
Де ми є зараз?
Ви з'ясували, чи були вони якось пов'язані?
Ні, сер.
Вони були не знайомі.
Був у справі від початку. Не з'ясував нічого.
Морандж був хороший.
Ніколи не брав і копійки за роботу, що робив для нас.
Вважав її своїм обов'язком.
Це правда, сер, але, попри всю повагу, ходили чутки.
Чутки?
Говорили,
що він вважав своїм обов'язком робити й інші справи.
За які лікарі не бралися.
Наприклад?
Аборти, реконструктивні операції.
Для засуджених, які хочуть позбутися тавра? Щось таке?
І піксі, що хочуть пройти за людей.
З відрізаними вухами й підрізаними крилами.
Боюсь, це стається частіше, ніж ми думаємо.
Ну?
Філо?
Сер.
Це ваша справа.
Якщо між жертвами є зв'язок,
знайди його.
Так, сер.
КАРНІВАЛ РОУ
Добрий ранок, тату.
Опоненти далі борються з дочкою Лонгербейна при владі.
Розумно.
Хоча не певен, що знаю, що це значить.
Отже, ми помінялися ролями. Ось що це значить.
Я не хотів, щоб ти це бачив.
Ти перебільшуєш, тату.
Говориш, як твоя мати.
Завжди старалася стримати мене.
Наче я — пляшка з поганим корком,
що може вилетіти в будь-яку мить і вибити комусь око.
Ти завжди був схожий на неї, навіть хлопчам.
Іронія, звісно, у тому, що…
вона хотіла, щоб ти став, як я.
Тому я думав поглянути на тебе в парламенті.
Сьогодні немає засідання.
Тіло Лонгербейна лежить у труні.
Його дочка прийматиме співчуття від його прихильників.
Серйозно?
Знаю.
Не треба було це дозволяти, зважаючи на те, що він зробив тобі.
Але пам'ятай одне з головних правил політики.
Шляхетність у перемозі — це основа довгого шляху до роззброєння ворогів.
Як мудро, батьку.
Справ у мене сьогодні мало, я думав поїхати в село.
Може, поїдемо верхи разом?
Ти знаєш, я б із радістю,
але мені треба вчитися.
Учитель Саймс зібрав для мене армію викладачів.
Нам так шкода.
Дякую.
Обіцяю зробити все, щоб далі вершити історію мого батька.
Молюся за це.
Лиш він не боявся казати правду
про те, що ці нелюди роблять із нашим містом.
Не полишайте віри.
Він стояв за всіх нас.
Добрий ранок.
Привіт.
Хто це?
Чоловік із минулої ночі.
Я малюю їх усіх, щойно сонце зійде.
Це дивно?
Не для тебе.
У нього майже вдячний вигляд.
Дехто вдячний.
Вони відчули, що знову молоді,
що їм не треба ненавидіти власне тіло.
Дехто з них просто свині, але я малюю їх теж.
Чомусь, коли зображаєш обличчя на папері,
їх легше забути.
Їх стільки, що й не перерахуєш.
Може, колись, як завершу кар'єру, зроблю виставку.
Назву її «Помста хвойди».
Я скучила.
Я теж.
Ще одне вбивство.
Може, між жертвами є зв'язок.
Може, його немає.
Можливо, їм просто не пощастило опинитися
поруч із цим маніяком.
Сер, я відстежив таксиста, який учора віз Моранджа додому.
Каже, підібрав його на Роу.
Що він робив на Роу?
Водій не міг сказати.
Сказав, що взяв його біля борделю піксі.
Моранджа?
Перевір це.
Ця бісова справа стає дедалі гіршою.
Ми її вирішимо, сер.
Те, що Філо не знайшов зв'язку між жертвами,
не означає, що його немає.
ЛЕГЕНДА ПРО ЧОРНОПИЛА
Покажися, ми шукаємо тебе в пітьмі!
Покажися, о, Таємний!
Покажися, наша плоть нас обманює.
Покажися, ми шукаємо тебе в пітьмі!
Покажися, Таємний!
Покажися, наша плоть нас обманює.
Покажися…
Щойно принесли тобі від кравця.
Як я й думала.
ВІД АГРЕУСА
Я піду з містером Агреусом
на благодійний аукціон сьогодні в музеї.
Гадаю, він хоче пом'якшити моє приниження дарунком.
Викладай, погляньмо.
Грошей не пошкодував.
І колір вам личить.
Що сталось?
Сядь, будь ласка.
Езро…
Ти мене лякаєш.
Пам'ятаєш доктора Моранджа?
Батькового друга?
Його вбили.
Що трапилось?
Те саме, що й раніше з директором.
Чергове вбивство!
Куди котиться це місто?
Цікаво, що скаже про це містер Філострат.
- Він спустився? - Його немає.
Він пішов після опівночі.
У цьому будинку можна почути всі кроки, бо стіни тонкі, наче паперові.
Кажуть, що вбили когось із корпусу констеблів.
Маю надію, усе добре.
Гарного дня вам.
І вам, м-р Ґрейсон.
На кілька слів, місіс Файф.
Так, містере Беґсток.
Майте на увазі, якщо ця ситуація не припиниться негайно,
я звільню свою кімнату в кінці місяця.
Даруйте, ви про що?
Не майте мене за дурня, місіс Файф.
Я знав, щось не так,
а вчора на власні очі бачив, як ви покинули кімнату.
Стара вдова розгулює, як шльондра.
Може, я й стара вдова,
та я доросла й відповідаю за своє життя.
Чудово.
Сподіваюся, ви повернете завдаток після мого від'їзду.
Містере Беґсток.
Виселіться до кінця дня.
Можна побути наодинці з татом?
Звісно.
Вийдіть, будь ласка.
Міс Лонгербейн хоче побути сама.
Не ти, Дженіло.
Відчепи це.
Голова болить.
Так, міс.
Божий зашморг! Думала, це ніколи не скінчиться!
Їх так багато!
«Так прикро за вашу втрату».
«Дуже дякую за ваші добрі слова».
Не крутись, доки знімаю.
Я взагалі була переконливою?
Попросити побути наодинці було гарним кроком.
Правда ж, тату?
Не дивіться так.
Хто тут?
Кажіть, інакше викличу охоронців!
Ти Джона Брейкспір.
Вибачте за втручання, міс Лонгербейн.
Що ви тут робите?
Прийшов віддати шану.
Чоловіку, що вас викрав?
Брехун.
Каже дівчина, що спустошила кімнату й начебто горює за батьком.
Підійдіть.
Так достатньо?
Гадаю, було неминуче,
що наші шляхи колись перетнуться.
Мушу визнати:
ви не така, як я очікував.
А що ви очікували?
Не когось із такою прихильністю
до служниці-нелюда, наприклад,
судячи з вашої вчорашньої вистави.
Звісно, це була вистава.
Не люблю слово «нелюд».
Справді?
Це хороша образа, наскільки це можливо.
Однак, як для доньки мого батька,
було б дурістю не показати цю виставу.
А ви, очевидно, не дурепа,
попри чутки.
Чутки?
Батько тримав вас у неволі стільки років,
адже пологи були важкі
й ви народилися дурненькою.
Пологи були важкі. Коштували матері життя.
Тому мій батько, звісно,
дуже піклувався про єдину дочку.
Яка б не була причина, схоже, ви мали
самотнє дитинство.
Гадаю, що так.
Маленька дівчинка без друзів, зате з томами в бібліотеці.
Жодних розваг, окрім низки таємниць,
що виповзали із задимленої кімнати коридором,
де найважливіші люди міста плели інтриги.
Не диво, що ви брешете так переконливо.
Я вміло розпізнаю брехню.
Наприклад?
Я знаю, що батько вас не викрадав.
Хто, як не запеклий ворог мого батька?
Хто може точно сказати?
Може, його найдорожча кохана?
Гадки не маю, що ви хочете сказати.
Гадаю, маєте.
Гадаю, ви знали ще до того, як запитали.
Чому, пане Джоно,
у ваших гарних очах страх?
Злякалися бідолахи Софі Лонгербейн?
А мав?
Може, так.
Може, ні.
Ми могли б подружитися, якби схотіли.
Гадаю, маємо багато спільного.
Он як?
Двоє єдиних спадкоємців із двох найвпливовіших родин у місті.
Надзахищені.
Хронічно недооцінені.
Я бачу лише одну відмінність.
Яку?
Я вільна від своїх батьків.
Гарного дня, пане Джоно.
Філострате.
Прийшов помитись і перевдягнутись?
Зробімо все, як треба.
Ми двоє.
Можеш віддати цю кімнату чи залишити, як захочеш,
але будь зі мною нагорі.
Я б залюбки.
Це справді так.
Але я не можу дати те, що ти хочеш.
Ти вже дав.
Більше, ніж усвідомлюєш.
Ти досі молода.
Можеш мати сім'ю.
Але не зі мною.
Хто казав про це? Слухай,
можемо вирішити це потім, а зараз…
Будь ласка, послухай.
Прошу.
Ти мала рацію, коли сказала, що я щось приховую.
Кажи.
Мені байдуже, що це.
Ці вбивства…
Усі пов'язані.
Зі мною.
Ти казав, що однією із жертв був твій директор.
А інші?
Лікаря
вбили вчора, гадаю, через те,
що він зробив зі мною.
Що зробив?
Вона принесла мене до нього, коли я був малий.
Фея.
Співачка?
Так.
Вона була…
Вона була моєю матір'ю.
Я не розумію.
Те, що ти кажеш, беззмістовно.
Я наполовину фей, Поршо.
Відколи мої крила обрізали.
Якщо це жарт, він не смішний.
Це правда.
Тепер ти знаєш.
Забирайся!
Іди геть.
Збирай речі та йди звідси.
Сім, тридцять один.
- Знову? - Моє щасливе число.
ВЕЛИКА ВИСТАВКА Й АУКЦІОН, ОСВІТЛЕНІ ЕЛЕКТРИЧНИМ СВІТЛОМ
СКАРБИ ТІРНАНОКА ФЕЯМ БЕЗ СУПРОВОДУ ЗАБОРОНЕНО
СКАРБИ ТІРНАНОКА
ЗАЧИНЕНО
До зустрічі.
Я тебе кохаю.
Я запечатаю бібліотеку.
Сержанте.
Сайкс.
Що ти тут робиш?
Шукав місце для роздумів.
Усе-таки настигло тебе, так?
Філо…
Думаєш, я не знаю?
Як ти дізнався?
Я навіть зараз чую запах феї від тебе.
Як я й казав,
вовк зникає повільно.
Ти ніколи не казав.
Що тут казати, чорт забирай?
Що є, те є.
Можеш лише мовчати й рухатися далі.
Я сказав Порші.
Навіщо?
- Не знаю, я подумав… - Що?
Не знаю. Я просто…
Подумав, може, вона…
Що?
Прийме таким, як ти є?
Усе виправить?
Що ти собі думав, Філо?
Якщо про це дізнаються, тобі кінець.
Вона нікому не скаже.
Хай краще не каже.
Лише через тебе я досі живий.
Якщо щось станеться,
що, у біса, буде зі мною?
О, Таємний…
Покажися.
Наша плоть нас обманює.
Покажися.
Ми шукаємо тебе в пітьмі.
Покажися.
О, Таємний…
Покажися.
Наша плоть нас обманює.
Покажися.
Ми шукаємо тебе в пітьмі.
Тупі нелюди
терплять на собі побої лише заради липового бога?
Ви, покидьки, не знаєте, що це наша робота?
Бачиш? Я роблю це вдесятеро краще за тебе.
Це правда.
Але удари тебе не цікавлять, так?
- Тобі подобається, правда? - Ні.
Гаразд.
Усе, як бажає Таємний.
Дайте мені знати, чи я правильно роблю.
- Отак? - Дивись і вчись.
Це правда.
Нас ніколи не приймуть.
Нас ніколи не зрозуміють.
Неможливо жити в мирі з невігласами.
Зроби щось, Мойро, поки він не поранився.
Чим допомогти?
Я з корпусу констеблів.
Я бачу.
Щодо одного джентльмена.
Ми маємо підстави вважати, що він був тут учора.
Він мертвий.
Звісно, ви про бідного Моранджа.
Я розповіла все інспектору, що приходив учора.
Якому інспектору?
Там був Філо?
Дивно, що він нічого не сказав.
Може, просто забув.
Він якийсь дивний.
Гадаю, його вразило те, що сталось у притулку.
Це все-таки його директор.
Він був майже його батьком.
Я хочу знати,
по-перше, чому він слідував за Моранджем
у вечір його вбивства?
Зізнаюся, сержанте, це цікаво.
Ти був із ним від початку справи.
- Так, Бервіку? - Так.
Є щось, про що мені варто знати?
Кажи.
Це пов'язано з чутками нелюду
про звіра Чорнопила.
Створений із мертвих, він виконає все.
Навіть уб'є за вас.
Філо каже, що бачив його.
Так.
Ось і він.
Стеж за ним, зрозумів?
Будь-які порушення.
Агов.
Занеси це нагору.
У чому річ, інспекторе?
Я вирішив знайти житло ближче до роботи.
Пригадуєш старого?
Ми бачились у квартирі фей.
Так, звісно.
Здається, я чув про його виставу на Роу.
Я піду з вами?
Не треба.
Лише поглянемо перед натовпом.
Його знайшли в 41-у,
коли наші воїни забрали Анун із лап Пакту
й тримали до тієї австерії.
Його перевезли через море, шматок за шматком.
Я не знала.
Майте на увазі, тут є кілька непристойних речей.
Що?
Погляньте сюди.
Ти не маєш тут бути.
Забирайтеся до біса!
Заткніть цього клятого пса!
Я знаю, хто ти.
Що сталося?
Що ви побачили?
Мою смерть.
Ні.
Ви впевнені?
Я відчула…
як вона підходить ближче.
Але якщо…
Якщо ви щось побачили, є спосіб цьому запобігти.
Дорогенька, ти нічого не вивчила, сидячи на моєму коліні,
дивлячись і слухаючи?
Смерті не уникнути.
Особливо, коли вона має прийти від рук Чорнопила.
Чорнопила?
Розкажіть мені.
Я прийшла сюди не про долю говорити.
Ти хотіла знати про Джону.
Ні, безпека — це головне.
Будьте тут, доки загроза не мине.
Не смійте відмовлятися.
Сідай.
Я знаю, що це нелегко для вас.
Може, шампанського?
Так, будь ласка.
Імоджен.
Луїзо. Леслі.
Містере Агреус.
Два дні підряд.
Схоже, це серйозно.
Містере Агреус, це Леслі Бойторн.
Мушу сказати, що здивований побачити вас тут.
Чи Езра знайшов свої втрачені статки?
Як я розумію, він вкладає свої гроші в торгівлю на кораблях.
Я правильно кажу, міс Спернроуз?
Правильно.
Добре, коли людина старається,
хоча може так легко спочивати на своєму спадку.
Леслі поклав око на яскраву та тріумфальну картину
Авґуста Гоупа.
«Повстання»?
Не просто поклав око, Луїзо.
Я хочу придбати її.
Вона коштуватиме понад сто тисяч гульденів.
А що вас у ній привабило?
Мені цікаво.
Це шедевр.
Усім це відомо.
Якщо за таку ціну вона не підійде до штор,
гадаю, доведеться купити нові штори.
Ходімо, Луїзо?
Так.
Вона кохалася з ним у кареті дорогою сюди.
Звідки ви знаєте?
Фавни мають гострий нюх.
Дивно, що вони з'явилися тут.
Дівчина така напружена,
що дивно, як дурень не застряг.
Леді та джентльмени,
прошу сідати.
Агов!
Зупинись, крадійко!
Повернися!
Ви бачили, що сталося?
Це вже не має значення. Вони зникли.
- Хто зник? - Усі.
Леопольд, Кассіопея,
Файк, Трейді.
Їх усіх депортувала ваша поліція.
Вибачте, я не знав.
Може, так було краще. Хочеться так думати,
бо зараз не дуже добре бути іммігрантом у Бурге, але…
Я сумуватиму,
якими дратівливими вони не були б.
Скажіть, інспекторе,
ви дотримали обіцянки?
Ви знайшли вбивцю моєї Ешлінґ?
Насправді я вас тому й шукав.
Я хочу знати більше.
Слухайте, я…
Я лише прибув у Бурге й не знаю нічого про її недавнє життя.
Мене цікавить її минуле.
Є привід вважати,
що вона таки мала дитину.
І що обставини народження цієї дитини
можуть бути пов'язані з її вбивством.
Її минуле.
Ну…
Це було в шостому чи сьомому,
коли вона була на вершині слави.
Був дехто, про кого вона не говорила,
та вона ніколи не була щасливішою.
Але одного дня щось змінилось.
Вона скасувала свій виступ у «Еббі».
Вона поїхала на певний час. На місяці.
А повернувшись, вона змінилась.
Стала якась сумна.
І я завжди думав…
Що вона поїхала народити дитину.
Це було моє чуття. Вона ніколи не казала, я ніколи не питав.
Вона склала про це пісню.
Принаймні я думаю, що вона про дитину, яку вона віддала.
Я літатиму для тебе
Моя дитино, мій сину
Солодких снів
Мій єдиний
Ви знаєте її?
Якщо дитина була,
куди б вона поїхала, щоб народити? Ви знаєте?
Вона була з благодійником на Кросінгу.
Благодійником?
Тоді ситуація була інша, інспекторе.
Дружба між їхнім і нашим видом була не така…
неможлива.
Ви не знаєте прізвище благодійника?
Як я міг забути?
Він був найкращим годинникарем у Бурге…
на той час.
Гарного дня вам, інспекторе.
Далі — неперевершена робота Авґуста Гоупа.
«Повстання» було подароване сером Елґенаєм і леді Тріплторн.
Надаю слово вам. Ставки починаються зі ста тисяч гульденів.
Сто тисяч. Є 120?
Сто сорок?
Сто сімдесят п'ять?
Двісті тисяч?
Двісті тисяч від містера Леслі Бойторна.
Друзі, це рекорд.
Є 225?
Двісті двадцять? Хтось дає?
За безцінний шедевр.
Двісті десять?
Тоді 200 000 гульденів.
Один, два…
Триста тисяч гульденів.
Даруйте, у вас узагалі є такі гроші?
Тобто із собою?
Триста тисяч гульденів.
Один…
Два…
Продано!
Усі витріщаються.
Якщо хочете, можемо піти.
Ні!
Ні.
Мені цікаво.
Ви мали намір придбати цю картину?
Чому придбали?
Вона прекрасна?
Звичайно.
Може, її краса не варта 300 000 гульденів.
Купив, бо хотів поглянути на нього.
Хотів показати, що можу забрати її.
Навіщо?
Бо він уважав належним, що вона буде в нього.
І що ви з нею робитимете?
Повішу вдома.
Куплю штори, що пасуватимуть.
Ви не такий, як я очікувала, містере Агреус.
Ви теж, міс Спернроуз.
Ви теж.
Якщо ви шукаєте Філострата,
він тут більше не живе.
Чув, що він шукав нове місце для оренди.
Тому я й тут.
Ви зацікавилися кімнатою?
Мені цікаво,
чому він раптом пішов.
Спочатку вона нічого не казала, але я переконав її.
Бідна жінка.
Тобі має бути шкода її.
Нею ж так скористались.
Досі не віриться.
Напівкровка?
Просто під нашим носом.
Це ганьба, чорт забирай.
Це ще не все.
Кажи.
Вона розповіла, що вбита фея,
співачка, була його матір'ю.
Прокляття.
Усе сходиться.
Його мати, директор — вони обоє знали правду.
А Морандж?
Може, директор щось нашептав йому в темряві.
Або він той, хто підрізав йому крила.
Усю ту маячню про Чорнопила він вигадав, щоб замести сліди.
Святий Мученику.
Це був Філо.
Він убив їх через таємницю.
По нього вже їдуть?
Так.
Заарештуй його.
Чим можу допомогти?
Я її пам'ятаю.
Я щойно влаштувалася.
Містер Спернроуз, хай спочиває з Мучеником,
дав їй кімнату міс Імоджен.
Він був доброю людиною.
Прогресивною, як на свій час.
Найняв лікаря, що доглядав її.
Морандж.
Гадаю, ви знаєте, що сталося.
Тут мало що можна додати.
Вона була тут, доки не народила.
Днями плакала, коли Морандж пішов із дитям.
А батько…
Він її провідував?
Вона його не згадувала.
Було відчуття, що вона його боїться.
Ви не знаєте, хто це був?
Ні.
Бідний малюк.
Мав ті маленькі крильця.
Дивлячись на них, я сумнівалася, що він зміг би полетіти.
Якби вижив.
Часто напівкровки вмирають або живуть недовго.
Завжди було цікаво, що з ним сталось.
Я йду.
Я йду!
- Добрий вечір. - Де він?
Райкрофте Філострат,
вас заарештовано.
За яким обвинуваченням?
Підозра у трьох вбивствах.
Убивство.
У наручники його.
Більше не треба й думати.
Замовкни, клятий нелюд!
Переклад субтитрів: Iryna Filonenko
Творчий керівник Данило Качмарський