Tvůj osud tě volá, ale ty váháš.
-Proč? -Jsem slaboch.
-Proč jsi slaboch? -Jsem nečistý.
-Jak se očistíš? -Modlitbou.
Poklekni.
Modli se za to, aby se tvé srdce zbavilo všech pochyb
a tvá mysl se upnula jen na tvou misi.
Tohle jsou chvíle, které utvářejí historii.
Posvěť mě tvým Svatým jménem
Očisti mě tvým Svatým ohněm.
Posil mě svým Svatým dechem.
Dobře.
Teď ho svlíkni.
Pomoc! Pomozte!
Rychle!
Propána.
Co to kurva je?
Pořád mlela o tom chlapovi, kterýho včera odvedli.
A ty co? Pomohla jsi jí uvázat smyčku?
Nevěděla jsem, co chce udělat!
Jo?
-Regi, tak to je průser. -To teda jo.
Zmiz odsud!
-Chyťte ji! -Pusťte mě!
Philo!
Philo to má za sebou, ty krávo.
Na co čekáš?
Chci se ti podívat do očí.
Co myslíš, že tam uvidíš?
Temnotu.
Prázdnotu.
Znamení tvého pravého původu.
Mého pravého původu.
V jeho schovávání jsem díky tobě hodně dobrej, ty sráči.
Ani špetka lítosti.
Lítosti?
Za co?
Jak se opovažuješ?
Rozsápal jsi ji.
Vykuchal jsi vlastní matku jako rybu!
Podle tebe jsem zabil Aisling?
Zopakuj její jméno.
No tak.
Schválně, řekni ho.
Takhle si zemřít nezasloužila.
Tak příšernou smrtí.
Ne,
to nezasloužila.
Odlož tu zbraň.
Pros.
Pros o život.
Dělej.
Tak jako ona prosila o svůj.
-Pros! -Neprosila mě.
Odlož tu zbraň.
Seru na to.
-Krám starej. -To bych nedělal.
Já svou matku nezabil.
Ani jsem nevěděl, kdo to je.
Když jsem ji viděl poprvé,
ležela zavražděná v kaluži vlastní krve.
A myslel jsem,
že jsi to byl ty.
Až doteď.
Nechala mě v nalezinci.
Vyrůstal jsem se samými otázkami
a jí už je položit nemůžu, že ne?
Ale tobě ano.
Mně?
Tobě, otče.
Když jsem ji viděl poprvé, byl jsem na vysoké.
Byl jsem v nějakém kabaretu na Row.
Její zpěv mě ohromil a...
byl jsem dost opilý na to, abych to řekl.
Pracháče, kteří s ní flirtovali, to velmi pobavilo.
Nějaký sedlák ze zapadákova
slintající nad královnou Row.
Ale ona mě neztrapnila.
Poslala je pryč.
Sama pocházela z pastýřské rodiny.
Stýskalo se jí po anounských horách.
Když přišla zima,
vzal jsem ji sem.
Do rodinného letního sídla.
Byly to nejpodivnější a nejjednodušší dny mého života.
Kéž by nikdy neskončily.
Jenže pak nás odhalil můj otec.
Takže jsi to nebyl ty,
koho se bála.
Byl to tvůj otec.
Můj otec nebyl mocný muž v tradičním smyslu,
ale byl surový
a měl surové přátele.
Vyhrožoval, že ji zabije, pokud to neukončím.
Kdy jsi ji viděl naposled?
Chtěla se sejít ještě jednou.
Nepřišel jsem.
Nechal jsem ji čekat v klubu, kde jsme se poznali.
Nikdy jsem se nedozvěděl, co mi chtěla říct...
Až teď.
Je mi jasné, že chtěla mluvit o tobě.
Byl jsem zbabělec.
Otec měl pravdu.
Kdybych s ní zůstal, nikdy bych se nedostal tak daleko.
Něco ten den ve mně ale umřelo.
Jestli mnou pohrdáš, rozumím tomu.
Rád bych tě nesnášel,
ale něco mi to připomíná.
Možná až moc.
Můj příběh začíná v Tirnanocu.
Vaše návštěva ráno odešla domů, pane.
Ano.
A myslíte, že ji ještě uvidíte?
Nějak nechápu, co je ti do toho.
Máte pravdu, pane.
Ne, pověz, Fergusi.
Prosím, pane?
Neschvaluješ to snad?
Ta myšlenka tě odpuzuje?
Odpověz mi, Fergusi!
Jaký s tím máš problém?
Pane,
jistě víte, že pokud na to někdo přijde...
A jak přesně by se to stalo, Fergusi?
Už nemůžu spoléhat na tvou diskrétnost?
Jen říkám, že tahle věc není tak tajná, jak si představujete.
-Lidi už mluví. -Mluví.
-Jako vždycky. -Ale tím to skončit nemusí.
Zahráváte si s ohněm.
Já mám s ohněm zkušenosti, Fergusi.
A ona?
-Dobré ráno, drahá. -Dobré.
Jdeš někam?
Ano, něco mám.
Chtěl jsem ti to říct včera. Klepal jsem v půl osmé.
Asi jsem spala.
Něco na tebe leze?
To ta knížka, kterou jsem četla.
-Kam jdeš? -Labuť je připravená.
Labuť?
Kde mám tabák?
Ta tvoje nová loď?
Dneska ji čeká první plavba.
Plujeme podél pobřeží do Port Hoy, a pak hned zpět.
Pan Agreus bude s tebou?
To by byla švanda, drahá.
Měli bychom ho po návratu pozvat na večeři.
Další pikle?
Oslavíme to jako přátelé.
-Jako přátelé? -No,
minimálně obchodní partneři.
Imogen, no tak.
Co?
Večírky?
Soukromé večeře? Aukce?
Netuším, co tím naznačuješ.
Jestli takhle budeš pokračovat, lidi začnou vymýšlet
nelichotivé domněnky.
Je mi fuk, co si myslí.
Imogen!
Je vyčerpávající
si neustále lámat hlavu tím, co by si lidi pomysleli.
Tak se nedá žít, Ezro.
Mluvíš, jako by se z toho...
tvora
stal tvůj skutečný přítel.
Ne, jistěže ne.
Takže?
Tak co je to tedy?
Soused.
-Ano? -Známý.
Satyr.
Nařídím její propuštění,
ale nesmíte se vrátit do města, rozumíš?
Vrah je pořád na svobodě.
A ty to nemůžeš vyšetřovat.
Jestli máš pravdu, tak jsi další cíl.
Nemůžu nečinně sedět.
Lidi si myslí, že jsi šel na popravu.
Zůstaň mrtvý. Budeš žít déle.
Já tuhle odpornost vyřeším.
Chop se šance, která ti zbyla u té dívky.
Než bude pozdě.
V tomhle mi věř.
-Vignette... -Stonemossová.
Vignette Stonemossová. Postarám se o to.
Kéž bych tě mohl poznat víc.
Ať se daří, synu.
Byl jsi s tou Longerbaneovou?
Vážně sis myslel, že si to vozka nechá pro sebe?
Fajn.
Ano, byl jsem se Sophií.
Sophie Longerbaneová.
Radím ti, drž se od ní dál.
Tobě se neulevilo, že jsem nebyl na Row?
Ta holka je dvakrát nebezpečnější než cokoliv na Row.
Ty tu rodinu neznáš jako já.
Já je znám déle, než jsi na světě.
Její otec byl had.
Nikdy mi nic neudělal.
Jak to můžeš říct, když tě unesl.
Máš mě za úplnýho pitomce?
Omlouvám se!
Nechtěla jsem.
Je to pro tvoje dobro.
Jako bys věděla, co to je.
Ze svojí pozice nevidíš celý obraz.
-Tak mi ho ukaž! -Musíš mi věřit, Jonahu.
Jestli bych měl zvážit svoje volby,
tak mi vysvětli proč.
Je to lídr opozice!
-Budeme se stýkat. -Ne!
Proč ne sakra?
-Protože... -Co?
-Je chytřejší než ty? -S ní ne.
-Je krásnější než ty? -S ní ne.
Protože je mladší?
Protože to je tvoje sestra!
Ať ten pes zmlkne!
Já vím, kdo jsi.
Bojujte proti nezákonnému uvěznění víly. Děkuju. Pomozte Vignette.
Tak šup, dámy.
-Moiro. -Ber.
Díky.
Vrátím ti to.
Nech to být. Přece si navzájem pomáháme.
Mám tu holku ráda.
Díky, jste džentlmen.
Co chceš, Philo?
Jsem tu kvůli Vignette.
Pokud je mi známo,
její současná adresa je cela pod policejní stanicí.
Teda dokud nezaplatíme ten zasranej úplatek.
To můžeš pustit z hlavy.
Právě ji pouštějí.
Jak to myslíš?
Chci okamžitě mluvit s policejním šéfem.
Jaký mám uvést důvod?
Naléhavá záležitost.
Přineste mi šálek čaje.
Kriku.
Nový svět se blíží, Kriku.
Do města se vkrádá změna.
PŘÍKAZ K PROPUŠTĚNÍ
A začíná to tady.
Jedinou věcí, kterou mi otec nedal.
Svobodou.
Vignette Stonemossová.
Váš čaj.
Vy nejste Krik.
Smrt tyranovi!
Ukrytý se zjevil!
Smrt tyranovi!
Zjevil se!
Smrt tyranovi!
Zjevil se!
Pořád dýchá! Je naživu!
Někomu narostl hřebínek.
Takhle přijít do mého domu.
A ještě za bílého dne.
Bude to chvilka.
Nebuď takový pesimista.
Nemůžeme, Sophie.
Co nemůžeme?
Takhle pokračovat.
Už chápu, co se děje.
Matka ti to řekla, že?
Co?
O její aférce s mým otcem.
-Tys to věděla? -Uklidni se.
Tys věděla...
Že je to možné.
A už jen ta možnost tě...
Mě co?
Já nevím. Nezastavila?
Proč by měla?
Vyrůstala jsem sama,
zavřená v tomhle domě.
Bez přátel, bez sourozenců,
bez rodiny.
Jenom odměřený, zahořklý otec.
A pak mi do života vstoupí cizinec,
se kterým mám aspoň ždibec společného.
Proč by mě to mělo zastavovat?
Protože venkovní svět má svoje meze.
Odkdy si ty lámeš hlavu s tím, jaké má svět meze?
My k tomu světu nepatříme.
On patří nám.
Jsme potomci císařů a faraonů.
Ty si myslíš, že tohle je poprvé, kdy se to v našem rodokmenu stalo?
Takhle se zrodila naše moc.
Může se z tebe stát důležitý hráč.
Co je to?
Nabídka.
Něco ke zvážení.
Dále.
-Copak, Jenilo? -Posel z Balefire.
Pan Jonah se má okamžitě vrátit.
Kde je ten stvůří zrádce?
Vyslýchají ho ve vězení.
Vyslýcháme veškeré stvůří služebnictvo a všechny je nahradíme.
Jak je na tom?
-Je stabilní. -Chci ho vidět.
Ne. Je zesláblý.
Musí odpočívat.
Jonahu, ne...
Nerozrušuj ho.
Jonahu...
Prý to nejspíš přežiju.
Bylo to o vlas.
To tedy ano.
Řekni mi,
napadlo tě, jak nepřipravený jsem
na převzetí povinností, kdyby to dopadlo jinak?
Jak jinak?
Kdybys nepřežil.
Ale nejspíš přežiju. Říkají, že...
Pořád přemýšlím, jak je zvláštní, že jsi to nikdy neřešil.
Když je v sázce tolik.
Všechno mi vždycky prošlo.
Jestli jsem byl měkký, tak z nezměrné lásky k tobě.
Ale jsem bez ambic.
Bez plánů.
Jako bys ve mně nikdy neviděl nástupce.
To je absurdní.
Neseš moje jméno.
Tvoje jméno a ještě něco.
O čem to mluvíš?
Máti mi řekla pravdu.
Jonahu...
Nevím, o čem to mluvíš.
A to ti mám jako věřit?
Ačkoliv jsi
Longerbanea nesnášel, jednu věc jsi věděl.
Nebo aspoň tušil.
Tušil?
Opravdu?
Copak sis ve chvílích ticha,
uprostřed noci nikdy neprohlížel
mou spící tvář a nepřemýšlel jsi?
Jestli jsi opravdu můj syn?
A je to venku.
Je to venku.
Zpočátku jsem...
soupeřil s Longerbanem o její náklonnost, to je pravda.
Ale Jonahu,
ty jsi můj chlapec.
Můj chlapec.
A jsem hrdý, že neseš moje jméno.
Na tvoje jméno kašlu.
I na její směšný proroctví.
Kam jdeš, Jonahu?
Vrať se, Jonahu.
-Jonahu! -Sbohem, kancléři.
Jonahu!
Proč?
Takže...
ty jsi Breakspearův levoboček?
Už to tak vypadá.
A Vini celou dobu věděla,
že jsi míšenec?
Od Tirnanocu.
To hodně vysvětluje.
Hlavně...
Hlavně se o ni postarej.
Prosím.
Postarám.
Ona mě nepotřebuje tak jako já ji.
Ale potřebuje.
Otevři tu zásuvku.
No tak.
KRÁLOVSTVÍ MĚSÍCE
Přivezla si ji až z Anounu.
Nic jiného neměla.
Řekla jsem jí, ať ji spálí, ale neudělala to.
Měla jsem to tenkrát tušit.
Tušit co?
Že tě pořád miluje, ty tupče.
Dobrý den.
Tohle je vchod pro služebnictvo.
Jsem si té ironie vědoma. Velká zábava.
Ty mě nepozveš dovnitř?
Co tady děláte?
Říkala jsem si, že...
Že co?
No...
Vždyť víš.
To tedy nevím.
Děláš mi to dost těžké.
Přišla jste ke mně domů a já se jen ptám proč.
Copak ti nepřijde,
že bychom měli něco probrat?
Je noc.
Nebude vašeho bratra zajímat, kde jste?
Je přes noc pryč z města.
Co?
Neměla byste tu být.
Mám snad předstírat, že se nic nestalo?
Přesně to čekám.
A ty? Dokážeš zapomenout?
Nelichoťte si tak.
Prosím?
Bylo by nevhodné říkat víc.
Kvůli mě se neupejpej.
-Jsme dospělí. -Tak dobrá.
Chcete pravdu?
Zasloužím si ji.
Pravda je taková,
slečno Imogen,
že jste nezkušená a nemotorná milenka,
a včerejšek byl zcela tuctový.
Lžeš.
Co vy víte?
Vím dost.
Některé věci muž předstírat nedokáže.
Co chcete, abych vám řekl?
Že jsem vámi posedlý?
Vůní vašich vlasů. Dotekem kůže.
Že na vás myslím celý den?
Ale ty chceš,
že ano?
Některé věci si nemohu dovolit ani já.
Tak proč se vůbec obtěžovat s touhle šarádou?
Šarádou?
Ten dům, šaty, umění.
Proč být jedním z nás,
když některou část toho života nemůžeš mít?
V tom je zakopaný pes, že?
Takhle váš druh život bere, že?
Máte nárok na všechno.
Všichni chtějí být jako vy a patří vám celý zatracený svět.
Máme se omlouvat za ambice? Tak na to zapomeň.
Když něco chceme, vezmeme si to.
A co tedy chceš ty?
Víš moc dobře, co chci.
Obleč se.
-Ezro... -Jdi domů a počkej na mě.
Tohle je mezi mnou a panem Agreem.
Vstaň z postele.
Vstaň.
Ezro.
Ezro, prosím.
Jdi pryč!
A ty. Otoč se čelem ke zdi.
Otoč se ke zdi, ty zvíře.
Ty děvko! Ty zasraná děvko!
Jak se opovažuješ smilnit se špinavým zvířetem?
Zničila jsi nás!
A je hotovo.
S tímhle vším,
se vším, co máš, se můžeš rozloučit.
Jsi mrtvý, satyre.
Máš to spočítaný.
-Co to děláš, Imogen? -Musíme zmizet.
-Hned. -Ne, tohle je můj dům.
Já vím, ale policie to bude vidět jinak.
Přijdou a uvidí satyra nad krvácejícím člověkem.
-Prosím. -Zbláznila ses?
Kam půjdete?
Přece nemůžeš odejít, Imogen. Imogen!
Otevři dveře!
Oba vás najdu, ať půjdete kamkoliv! Oba vás najdu!
Něco se děje.
Určitě nemohl zapomenout, ne?
Moiro!
-Je mrtvá! -Kdo?
-Haruspicie. -Kdo, Fleury?
Haruspicie?
Fleury, řekla jsi Haruspicie? Co tím myslíš?
Pozor, z cesty!
Byl to Temný Ašer?
Proč ona?
Něco věděla.
Nebo něco viděla.
Nevzal jí ale játra.
Inspektore,
čekám na vás.
Tisk zavětřil, že se něco stalo. Začínají klást otázky.
Ještě něco?
Při napadení jste držel tohle.
Děkuji.
Už dorazil šéf policie?
-Je na cestě. -Zatraceně.
Popožeňte ho.
Poslal jsi pro mě?
Ano.
Drahoušku. Můžu pro tebe něco udělat?
-Je hrůza tě takhle vidět. -Ne.
Donesu vodu.
Chtěl jsem ti říct, že...
Mluvil jsem s Jonahem.
Jak to šlo?
Možná mi bezděčně pomohl vyjasnit jednu záhadu,
o které poslední dobou přemítám.
Jakou záhadu?
Ona pořád žije?
Já se...
vznáším v soumraku.
Na pomezí mezi dnem a nocí,
mezi dechem...
a tichem.
Přede mnou se rozvinulo předivo stvoření.
Vidím to tak jasně.
Každé vlákno.
Každé protnutí.
Co když
moje drahá žena
z nějakých osobních pohnutek odjakživa
zpochybňuje, že její chlapec je můj syn?
Blouzníš.
K výjimečnosti byl ale předurčen můj syn
a já jiného neměl.
Až do chvíle, kdy nějakým způsobem známým jen jí
-odhalila tajemství. -Dojdu pro doktora.
Tajemství, které jsem neznal ani já.
Že někde po tomhle světě chodí...
další syn.
Kdo to udělal?
Mělo mi to dojít dříve.
Měla jsem to celou dobu před očima.
To, jak se zajímala o mou práci.
Ale teď jí nastal problém.
Netušila, jestli budoucnost přislíbená jejímu dítěti,
budoucnost, na kterou vsadila úplně všechno,
nepatřila někomu jinému.
Jedno jí však bylo jasné. Že nemůže patřit mrtvole.
Byla to vždycky tak zvídavá dívka.
Až moc zvídavá.
Kdo? Kdo to byl?
Kancléřova manželka.
Kde je?
Setkal jsem se s ním, Piety.
Kde?
Nemůže ničeho dosáhnout.
Ne tady.
Je to míšenec.
-Není hrozbou. -Kde je?
Jonah je vyvolený. Je to můj syn.
Budoucnost, která ti byla slíbena, patří jenom jemu.
Nemůžu to riskovat.
-Kde je? -Piety.
Tohle nikdo nemusí vědět,
ale musí to okamžitě skončit.
Ne, řekni mi to.
U boží smyčky, Piety!
Je to jen cirkusácký trik.
Dáš vílímu šarlatánovi 50 grošů
a oni ti řeknou cokoliv.
-Řekni mi to. -Je to podvrh.
-Povídej. -Je to podvrh.
Vždycky byl, Piety! Je to podvrh.
Řekni mi to.
Řekni mi to!
Řekneš mi to. Ať už po dobrém, nebo po zlém.
Cítím ji, dokonce i teď.
Její vztek je pohmožděninou na samotném čase.
Je díky němu silná, je...
mocná.
Její temné dílo ještě není dokončené.
Ještě ne.
Byla prolita další krev.
Krev tvého otce.
Zná teď jeho tajemství.
Jaký otec, takový syn.
Zná tvou... slabost.
Dívka.
Víla.
Ta, kterou miluješ...
je ve smrtelném nebezpečí.
„Vignette Stonemossová.“
Máš přátele na vysokých místech, co?
Dokonce pro tebe poslali kočár.
Má ji teď v hrsti.
Času není nazbyt. Běž.
Jdi. Jdi.
Jak se dostaneš do Balefire?
Tudy, kudy ta věc chodí ven.
Fajn. Já ji najdu.
Uvidíme se brzy.
SOPHIE BREAKSPEAROVÁ
Něco ke zvážení.
Jako poslední ho viděla naživu lady Piety.
-Kde je? -Nikdo ji od té doby neviděl.
Najděte ji.
Snad si nemyslíte, že v tom má prsty?
Když byla v místnosti, tak žil. Teď je mrtvý a ona pryč.
Ten atentátník musel mít komplice.
Najděte ji!
Ano, kancléři.
Kancléři.
Je to tak.
Do příštích voleb jste kancléřem vy.
Nejsem násilnický člověk.
Nechci to udělat.
Ale udělám, když mě k tomu donutíš.
Co přesně nechcete udělat?
Řekni mi, kde je tvůj přítel,
a nikdy se to nedozvíš.
Byla jste to vy.
-Vy jste stvořila Ašera. -Zmlkni.
To já kladu otázky. Kde je?
Co mu chcete?
Do hajzlu! Copak mě neposloucháš?
Chápeš, co je v sázce?
Tušíš vůbec, co jsem udělala?
Nevím, kde je.
Řekla bys mi to, kdyby ano?
Ne.
To jsem si myslela.
Dala jsem ti příležitost se zachránit.
Mělas mi to prostě říct.
Asi se nám poštěstilo.
Jde si pro tebe.
Dobře.
Mělo mi dojít, že pro ni přijdeš.
Co jste s ní udělala?
Je v pořádku.
O ni tu nejde.
O ně tu nikdy nešlo.
Jde tu jen o tebe.
Vždycky šlo jen o tebe.
Ironií je, že bych o tvé existenci vůbec nevěděla nebýt
vyděračského dopisu tvé matky.
Vyděračského dopisu?
Kam až matky nezajdou, že?
Nemůžu to riskovat. Ne po tom všem, co jsem obětovala.
Teď už je pozdě na obrat.
Je čas to dokončit.
Je konec.
Tak to se pleteš.
KYSELINA SÍROVÁ
Nebyl sám. Má přívržence.
Jména z toho satyra vydolujeme. Je to jen otázka času.
Hned zaveďte nouzová opatření. Je to jasné?
A pokud je to všechno,
musím si připravit parlamentní řeč.
Pane Millworthy, tady jste.
Poslal jste pro mě, pane?
Je to tak.
Upřímnou soustrast.
Je to strašná událost.
Už našli vaši matku?
Ne.
Pořád se o ní neví.
Tohle se ale našlo mezi jejími osobními věcmi.
Co je to?
Na Row byla nalezena mrtvá víla.
Kdysi poměrně známá zpěvačka.
Aisling.
Ano. Prý jste se pohyboval ve stejných kruzích.
To už je dávno.
Ale znal jste ji.
Promiňte, pane, ale můžu se zeptat, proč jste pro mě poslal?
Čtěte.
Nahlas, prosím.
„Nejdražší lady Piety, promiňte, že vás zatahuji do této smutné věci,
„ale už brzy pochopíte, proč nevěřím vašemu manželovi,
„že udělá správnou věc.
„Mezitím, co jsem ho viděla naposled, mě potkaly zlé časy.
„Nicméně se blíží volby
„a já jsem si jistá, že noviny by dobře zaplatily
„za příběh míšeneckého...
„Příběh míšeneckého syna,
„kterého jsem měla s kancléřem.“
Pane, já myslím...
Zdá se, že ten dopis psala vaše vílí přítelkyně.
Co o tom míníte?
Ne.
Tohle není její styl.
-Jste si jistý? -Ano.
Byla to má drahá přítelkyně.
Takhle se nevyjadřovala.
Aisling by takový dopis nikdy nenapsala.
Toho jsem se bál.
Už nepotřebuju učitele umění a literatury.
Chápu, pane.
Ale potřebuju čestného muže.
Pane?
Zvláštního poradce kancléře.
Děkuji.
Máte uklidňující vliv, pane Millworthy.
To budu potřebovat.
Čekají nás těžké dny.
Promiňte, ale proč těžké dny?
Ukázalo se, že ten atentátník byl členem větší skupiny radikálů.
Co tím myslíte?
Co to znamená pro město a Row?
A všechny nevinné víly?
To znamená, že se situace nejdřív zhorší a pak teprve zlepší.
-Kam pojdete? -Do Port Hoy.
Pak do New Freeholdu. Někam, kde budeme nenápadní.
Tak zlomte vaz.
Nejsi na mě naštvaná, že ne?
Proč bych byla naštvaná?
Nevím.
Hele, Vini,
jsem hlavně tvůj přítel.
A tak to bude navždycky. Chci, abys byla šťastná.
Nic víc nechci.
Tak upaluj. Buď šťastná.
Ty taky.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Odpal už. Mazej.
Tak pojď, ty špíno.
To jsou rozkazy. Hezky zpátky na Row.
Nezastavujte se. Děkuju.
S dovolením.
Děkuji.
Tady být nemůžete. Musíte zpátky na Row.
Zpátky na Row? Proč?
Vy to nechápete. Chceme odsud pryč.
Do odvolání žádná stvůra nesmí do města ani ven.
Proč? Co se děje?
Kancléř byl zavražděn satyřími kultisty.
Všechny stvůry mají být izolovány na Row.
Bez výjimek.
Signalizují nám,
že se máme vrátit do přístavu, pane.
Všechna plavidla se vrací.
Ignorujte je.
Ať si nás chytí, chtějí-li.
Jaký máme nastavit kurz?
Kapitán chce vědět, kam nás má vzít.
Do nových krajů.
Někam daleko.
Překvapte nás.
Madam. Pane.
„Noviny by dobře zaplatily
„za příběh míšeneckého syna kancléře.“
SOPHIE BREAKSPEAROVÁ
Ta barva ti sluší.
Procházíš si řeč?
Zvažuju tvou nabídku.
Manželství?
Manželství? Podáváš to tak nezajímavě.
-A co máš na mysli? -Dynastii.
Co máš na mysli ty?
Myslím, že to připomíná vyděračský dopis,
který někdo poslal matce.
Tobě to ale pálí.
Je to pravda.
Všechno je to tvoje práce.
Nečekala jsem, že na to přijdeš tak brzo.
Jsem ráda, že mě ještě něco může překvapit.
Jak jsi to věděla?
Bylo to hluboko pohřbené tajemství.
Pro ty, kteří hledají, není nic pohřbené.
Otec na kancléře sbíral špínu dlouho.
Bylo jasné, že ty fámy zaslechne.
Byly by devastující.
Ale on je odmítl použít.
Jenom si občas přisadil nebo naznačil na půdě parlamentu.
Nejspíš protože stále choval city k tvé matce.
Já samozřejmě takové skrupule neměla.
Skrupule? Otec je kvůli tomu dopisu mrtvý.
Oči se ti vůbec nelesknou. Proč asi?
Plakal jsi vůbec?
Můžu tě nechat zatknout.
Můžeš, ale neuděláš to.
Dej mi jediný důvod.
Vykráčíš odsud
a oznámíš, že nejmocnější město na světě má kvůli tomu dopisu
nového vůdce.
Není zvláštní, jak dívčí tah perem dokáže změnit
chod dějin?
Proč jsi to udělala?
Protože chaos tvoří příležitost.
Pro co?
Pro nás.
Očekávají vás, pane.
Teď jsi kancléř.
Tady se bude lámat chleba.
Je čas se rozhodnout.
Budeme přátelé...
nebo budeme nepřátelé?
Poslankyně a poslanci,
vůdkyně opozice a kancléř.
Přátelé,
předstupuji před vás v časech velkého smutku s naléhavým poselstvím.
Naše město je v obležení.
Tyto hrozby si můj otec nedokázal ani představit.
Hrozby zvenčí
i zevnitř.
Stojíme na prahu velké a skryté války.
Neprosili jsme se o ni.
My ji ale, bůh jest mi svědkem, vyhrajeme.
I v této chvíli se provádějí opatření k ochraně obyvatel.
TEN, KDO BUDE LÉTAT,
BUDE ZASTŘELEN
My zvítězíme.
Obrníme se před těmi, kdož plánují naše zničení.
Podíváme se jim do očí a neuhneme pohledem.
Neskloníme se.
Nebudeme vyjednávat.
Tak pojďte.
To musí být chyba, já se tu narodila.
Bez výjimek. Jdi.
Pokračujte.
Budeme je lovit...
až na samotný kraj světa.
Nevíme, co budoucnost skýtá.
Ale víme tohle.
Malicherné handrkování rozdělovalo tuto komoru už příliš dlouho.
Rozdělení jsme slabí.
Nesmíme být slabí.
Ne dnes.
Dnes máme společného nepřítele.
A musíme být jako jeden muž, chceme-li vyhrát.
Nyní se vás ptám,
ctihodná vůdkyně opozice,
budete stát při mně?
Budu.
Všichni budeme!
Seru na to, mizím.
Fleury.
Vignette!
Dovnitř, zlato.
Ty nemusíš. Jen stvůry. Jdi dál.
Philo!
Prosím tě, Philo, nedělej povyk.
Já najdu cestu ven.
-Pozor, letec! -Pusť mě!
Bože. Ne.
Já na něco přijdu.
Říkám, že jen stvůry. Pokračuj dál.
Já jsem stvůra.
Děkuji, kancléři.
Začíná nový den.
Do tohoto města přichází změna.
Společně jsme překročili tlustou čáru
a už není cesty zpět.
Kreativní dohled Filip Zrak