‫מטרתך האמיתית קוראת לך, אבל אתה מהסס.‬
‫- למה? - כי אני חלש.‬
‫- למה אתה חלש? - כי אני לא טהור.‬
‫- איך תטהר את עצמך? - באמצעות תפילה.‬
‫כרע ברך.‬
‫התפלל שליבך ייטהר מכל ספק,‬
‫שמוחך יהיה בטוח במשימתך.‬
‫שכן רגעים אלה הם הציר שסביבו מסתובבת ההיסטוריה.‬
‫קדש אותי בשמך הקדוש.‬
‫טהר אותי באש הקדושה שלך.‬
‫חזק אותי בנשימה הקדושה שלך.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו תפשיט אותו.‬
‫קרניבל רואו‬
‫הצילו! שמישהו יעזור!‬
‫מהר!‬
‫אלוהים.‬
‫מה, לעזאזל?‬
‫היא דיברה על הבחור שנלקח אמש.‬
‫ואת מה? עזרת לה לקשור את חבל התלייה המזוין?‬
‫לא חשבתי שהיא תעשה משהו כזה!‬
‫כן?‬
‫- רג', זה פישול רציני, חבר. - בהחלט, המפקד.‬
‫קדימה!‬
‫- תפסו אותה! - עזבו אותי!‬
‫פיילו!‬
‫פיילו מת, טיפשה שכמוך.‬
‫למה אתה מחכה?‬
‫אני רוצה להסתכל לך בעיניים.‬
‫מה אתה חושב שתראה?‬
‫אופל.‬
‫ריקנות.‬
‫סימן כלשהו לטבע האמיתי שלך.‬
‫הטבע האמיתי שלי.‬
‫נעשיתי ממש טוב בהסתרת הטבע האמיתי שלי, הודות לך, בן זונה.‬
‫שום סימן לחרטה כלל וכלל.‬
‫חרטה?‬
‫על מה?‬
‫אל תעז.‬
‫קרעת אותה לגזרים.‬
‫הוצאת לה את הקרביים כמו לדג! אימא שלך!‬
‫אתה חושב שאני רצחתי את אשלינג קרל?‬
‫תגיד את שמה שוב.‬
‫קדימה.‬
‫נראה אותך, תגיד אותו.‬
‫לא הגיע לה למות ככה,‬
‫בדרך נוראית כזו.‬
‫לא,‬
‫לא הגיע לה.‬
‫תוריד את האקדח.‬
‫תתחנן.‬
‫תתחנן בפניי על חייך.‬
‫נו, קדימה.‬
‫כמו שהיא התחננה על חייה בפניך.‬
‫- תתחנן. - לא בפניי היא התחננה.‬
‫תוריד את האקדח.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫- חרא עתיק. - לא הייתי עושה את זה.‬
‫לא הרגתי את אימא שלי.‬
‫אפילו לא ידעתי מי היא הייתה.‬
‫בפעם הראשונה שראיתי אותה,‬
‫היא שכבה בשלולית הדם של עצמה, לאחר שנרצחה.‬
‫על ידך,‬
‫חשבתי.‬
‫עד עכשיו.‬
‫היא השאירה אותי בבית יתומים.‬
‫גדלתי עם כלום חוץ משאלות.‬
‫ולעולם לא אוכל לשאול אותה כעת, נכון?‬
‫אבל אוכל לשאול אותך.‬
‫אותי?‬
‫אותך, אבא.‬
‫הייתי תלמיד בקולג' כשראיתי אותה לראשונה‬
‫באיזה סלון שנפתח בשעות הערב ברואו.‬
‫ההופעה שלה הרשימה אותי, ו...‬
‫הייתי שתוי מספיק כדי להגיד את זה.‬
‫להנאתם הרבה של כמה עשירים שפלרטטו איתה.‬
‫הייתי סתם חוואי צעיר מאזור ההינטרלנדס‬
‫שהתחנף למלכת הרואו.‬
‫אבל היא חסכה ממני את המבוכה.‬
‫היא סילקה אותם.‬
‫היא בעצמה הייתה כפרייה במקור.‬
‫התגעגעה הביתה אל הרי אנון.‬
‫כשהגיע החורף,‬
‫הבאתי אותה לכאן,‬
‫לבית הקיץ של משפחתי.‬
‫אלה היו הימים הכי מוזרים והכי פשוטים בחיי.‬
‫חשבתי שהם לעולם לא ייגמרו.‬
‫אבל אז אבי גילה את הסוד שלנו.‬
‫אז לא ממך‬
‫היא פחדה.‬
‫זה היה הוא.‬
‫אבא שלי לא היה אדם רב עוצמה רגיל,‬
‫אבל הוא היה אכזרי,‬
‫עם חברים אכזריים.‬
‫הוא איים להרוג אותה אלא אם כן אסיים את הקשר.‬
‫מתי הייתה הפעם האחרונה שראית אותה?‬
‫היא ביקשה לפגוש אותי פעם אחת נוספת.‬
‫לא הגעתי.‬
‫פשוט השארתי אותה שם במועדון שבו הכרנו לראשונה.‬
‫אף פעם לא ידעתי מה היא הייתה צריכה לספר לי...‬
‫עד עכשיו.‬
‫ברור לי שהיה מדובר בך.‬
‫הייתי פחדן.‬
‫אבי צדק.‬
‫לעולם לא הייתי מגיע למקום שבו אני נמצא לו נשארתי איתה, אבל...‬
‫משהו בתוכי מת באותו היום.‬
‫לא יפתיע אותי אם תבוז לי.‬
‫אני רוצה לשנוא אותך,‬
‫אבל זה סיפור מוכר.‬
‫אולי מוכר מדי.‬
‫הסיפור שלי מתחיל בטירנאנוק.‬
‫אני מקווה שהאורחת שלך מצאה את דרכה לביתה הבוקר, אדוני.‬
‫כן.‬
‫ואתה חושב שתתראו שוב?‬
‫אני לא מצליח להבין מה זה עניינך.‬
‫אתה צודק בהחלט, אדוני.‬
‫לא, תגיד לי, פרגוס.‬
‫סליחה, אדוני?‬
‫אתה מסתייג מההתנהגות שלי?‬
‫המחשבה על כך דוחה אותך?‬
‫תענה לי, פרגוס!‬
‫מה זה עניינך?‬
‫אדוני,‬
‫אתה בטח יודע שאם מישהו יגלה...‬
‫ואיך בדיוק הם יגלו, פרגוס?‬
‫אתה אומר שאני כבר לא יכול לסמוך על הדיסקרטיות שלך?‬
‫אני רק אומר שהרומן הזה לא חשאי כל כך כמו שאתה חושב.‬
‫- אנשים כבר מדברים. - מדברים.‬
‫- זה כל מה שהם עושים, נכון? - זה לא כל מה שהם יכולים לעשות, אדוני.‬
‫זה מסוכן, מה שאתה עושה.‬
‫אני יודע טוב מאוד מהי סכנה, פרגוס.‬
‫והיא?‬
‫- בוקר טוב, יקירה. - בוקר טוב.‬
‫אתה הולך לאן שהוא?‬
‫משהו צץ.‬
‫ניסיתי להגיד לך אמש. דפקתי על דלתך ב-19:30.‬
‫כנראה נרדמתי.‬
‫את מפתחת משהו, יקירה?‬
‫זה בטח היה הספר שקראתי.‬
‫- לאן אתה הולך? - ה"סוואן" מוכנה.‬
‫"סוואן"?‬
‫איפה הטבק שלי?‬
‫הספינה החדשה שלך?‬
‫אנחנו יוצאים לשיט הביכורים שלה היום.‬
‫נשוט לאורך החוף עד לפורט הוי ואז נחזור מייד.‬
‫מר אגריוס ילווה אותך?‬
‫נכון שזה היה יכול להיות משעשע, יקירה?‬
‫כדאי שנזמין אותו לארוחת ערב כשתחזור.‬
‫עוד מזימה?‬
‫לא, כדי לחגוג כידידים.‬
‫- ידידים? - טוב,‬
‫לפחות כשותפים לעסק.‬
‫בחייך, אימוג'ן.‬
‫מה?‬
‫מסיבות?‬
‫ארוחות ערב פרטיות? מכירות פומביות?‬
‫אני די בטוחה שאני לא מבינה מה אתה רומז.‬
‫פשוט, אנשים יתחילו להניח הנחות לא מחמיאות‬
‫אם תמשיכי בדרך הזו.‬
‫למי אכפת מה אנשים חושבים?‬
‫אימוג'ן!‬
‫זה פשוט מתיש‬
‫כל הזמן לדאוג מה אנשים אולי יחשבו.‬
‫אי אפשר לחיות ככה, עזרא.‬
‫את מדברת כאילו‬
‫היצור הזה‬
‫באמת הפך לידיד שלך?‬
‫לא, מובן שלא.‬
‫אז?‬
‫נו, אז מה הוא?‬
‫שכן.‬
‫- כן? - מכר.‬
‫פאק.‬
‫אדאג שהיא תשוחרר,‬
‫אבל אינך יכול לחזור לעיר, אתה מבין את זה?‬
‫הרוצח עדיין מסתובב חופשי.‬
‫ואתה לא נמצא בעמדה לחקור.‬
‫ממה שסיפרת לי, אתה המטרה הבאה.‬
‫לא אוכל סתם לעמוד מן הצד.‬
‫עד כמה שכולם יודעים, לקחו אותך כדי להוציא אותך להורג.‬
‫תישאר מת. תחיה יותר זמן.‬
‫אדאג שהמצב הגועלי הזה ייפתר.‬
‫תתרכז בסיכויים שנשארו לך עם הבחורה הזו שלך.‬
‫לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫תסמוך עליי לגבי זה.‬
‫- וינייט... - סטונמוס.‬
‫וינייט סטונמוס. אני אטפל בזה.‬
‫הלוואי שהייתי מכיר אותך טוב יותר.‬
‫בהצלחה, בני.‬
‫זו הייתה הבת של לונגרביין?‬
‫באמת חשבת שהנהג שלך ישמור על הסוד הזה?‬
‫בסדר.‬
‫כן, הייתי עם סופי.‬
‫סופי לונגרביין.‬
‫אני מציעה לך להתרחק ממנה.‬
‫חשבתי שיוקל לך שלא הייתי ברואו.‬
‫הבחורה הזו מסוכנת פי שניים מכל דבר שיש ברואו.‬
‫אתה לא מכיר את המשפחה הזו כמוני.‬
‫הכרתי את אביה לפני שנולדת אפילו.‬
‫והוא היה נחש.‬
‫הוא מעולם לא פגע בי.‬
‫איך אתה מסוגל אפילו לומר את זה אחרי שהוא חטף אותך?‬
‫את חושבת שאני טיפש מזוין?‬
‫אני מצטערת!‬
‫זה היה לטובתך.‬
‫זה תמיד היה לטובתך.‬
‫כאילו שהיה לך מושג מהי טובתי.‬
‫אתה לא רואה את התמונה הגדולה מהמקום שלך.‬
‫- אז תראי לי אותה! - ג'ונה, אתה מוכרח לבטוח בי.‬
‫לא, אם יש לך סיבה כלשהי שבגינה עליי לשקול את הבחירות שלי שוב,‬
‫תסבירי לי אותה כמו לאדם בוגר.‬
‫היא מנהיגת האופוזיציה!‬
‫- אתראה עם מי שאני רוצה. - לא איתה!‬
‫למה לא, לעזאזל?‬
‫- כי... - כי מה?‬
‫- כי היא חכמה יותר ממך? - לא איתה.‬
‫- כי היא יפה יותר? - לא איתה.‬
‫כי היא צעירה יותר ממך?‬
‫כי היא אחותך!‬
‫תשתיקו את הכלב הארור הזה!‬
‫אני יודעת מי אתה.‬
‫תיאבקו במאסר הלא צודק של פיי. תודה רבה. תעזרו לווינייט שלנו.‬
‫קדימה, בנות!‬
‫- מוירה. - קחי את זה.‬
‫תודה.‬
‫אני אחזיר לך.‬
‫תשכחי מזה. אנחנו דואגות לבנות מיננו, אה?‬
‫אני מחבב את האישה הזו.‬
‫תודה, אתה ג'נטלמן.‬
‫מה אתה רוצה, פיילו?‬
‫אני כאן רק בשביל וינייט.‬
‫עד כמה שידוע לי,‬
‫הכתובת הנוכחית שלה היא תא מעצר בתחנת המשטרה מספר שש.‬
‫לפחות עד שאשלם את השוחד הזה.‬
‫את לא צריכה לדאוג בקשר לזה.‬
‫משחררים אותה.‬
‫מה זאת אומרת, "משחררים אותה"?‬
‫אני מבקש לראות את מפקד המשטרה מייד.‬
‫מה הסיבה שאוכל לומר לו?‬
‫אתה יכול לומר לו שזה דחוף.‬
‫תמזוג לי כוס תה, אכפת לך?‬
‫קריק.‬
‫עולם חדש בפתח, קריק.‬
‫שינוי מגיע אל העיר הזו.‬
‫צו שחרור‬
‫והוא מתחיל עכשיו,‬
‫עם הדבר היחיד שאבי לא יכול לתת לי.‬
‫חופש.‬
‫וינייט סטונמוס.‬
‫התה שלך.‬
‫אתה לא קריק.‬
‫מוות לעריץ!‬
‫הנסתר מתגלה!‬
‫מוות לעריץ!‬
‫הוא מתגלה!‬
‫מוות לעריץ!‬
‫הוא מתגלה!‬
‫הוא עדיין נושם! הוא חי!‬
‫אתה נהיה די אמיץ,‬
‫מופיע בבית שלי ככה.‬
‫באור יום, לא פחות.‬
‫לא אתעכב.‬
‫בחייך, אל תהיה פסימי.‬
‫אסור לנו, סופי.‬
‫אסור לנו מה?‬
‫אסור לנו להמשיך בזה.‬
‫אני מבינה במה מדובר.‬
‫אימא שלך סיפרה לך, כן?‬
‫סיפרה לי מה?‬
‫על הרומן שלה עם אבא שלי.‬
‫- ידעת? - תירגע, ג'ונה.‬
‫ידעת שאנחנו...‬
‫ידעתי שיש אפשרות כזו.‬
‫מה? והאפשרות לבדה לא...‬
‫לא מה?‬
‫אני לא יודע, גרמה לך לעצור?‬
‫מאיזו סיבה?‬
‫גדלתי לבד,‬
‫נעולה בתוך המקום הזה.‬
‫בלי חברים, בלי אחים,‬
‫בלי משפחה,‬
‫מלבד אב מריר ומרוחק.‬
‫ואז נכנס אל חיי מישהו זר,‬
‫שאליו אני מרגישה איזה חלקיק של קשר.‬
‫למה שזה יעצור אותי בכלל?‬
‫כי לעולם שם בחוץ יש גבולות.‬
‫ממתי אי פעם עניינו אותך הגבולות של העולם ההוא?‬
‫אנחנו לא שייכים לעולם ההוא.‬
‫הוא שייך לנו.‬
‫אנחנו צאצאים של קיסרים ופרעונים.‬
‫אתה באמת חושב שזו הפעם היחידה שזה קרה בעץ המשפחתי שלנו?‬
‫כך נולד כוח.‬
‫אתה יכול להיות כוח שיש להכיר בו.‬
‫מה זה?‬
‫הצעה.‬
‫משהו לשקול.‬
‫אפשר להיכנס.‬
‫- מה קרה, ג'נילה? - שליח מביילפייר.‬
‫האדון ג'ונה חייב לחזור מייד.‬
‫איפה הקריטץ' הבוגד הזה?‬
‫חוקרים אותו במצודה.‬
‫אנחנו חוקרים את כל המשרתים הקריטץ' ונחליף את כולם, כמובן.‬
‫מה שלומו?‬
‫- הוא יציב בינתיים. - אני צריך לראות אותו.‬
‫לא. הוא חלש.‬
‫הוא צריך לנוח.‬
‫ג'ונה, אל...‬
‫אל תרגיז אותו.‬
‫ג'ונה...‬
‫הם אומרים שאני כנראה אשרוד.‬
‫יצאת מזה בנס.‬
‫בהחלט.‬
‫תגיד לי,‬
‫חשבת עד כמה אני לא מוכשר‬
‫לקבל עליי את המחויבויות שלך אם לא?‬
‫לא מה?‬
‫לא היית שורד.‬
‫אבל אני כנראה אשרוד. הם אומרים שאני כנראה...‬
‫אני כל הזמן חושב עד כמה מוזר זה שמעולם לא תיקנת את זה,‬
‫ועם כל כך הרבה שמונח על הכף.‬
‫שתמיד נתת לי להתחמק מהכול.‬
‫אם הייתי רך מדי, זה מפני שאני רוחש לך כזו אהבה.‬
‫אבל לא שאיפות.‬
‫לא תוכניות.‬
‫כאילו אף פעם לא ראית בי ממשיך דרך ממש.‬
‫זה מגוחך.‬
‫אתה נושא את עצם השם שלי.‬
‫השם שלך ומעט מלבד זאת.‬
‫מאיפה זה בא?‬
‫אימא סיפרה לי את האמת.‬
‫ג'ונה...‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫אתה מצפה ממני להאמין לזה?‬
‫עד כמה שאתה...‬
‫שנאת את ריטר לונגרביין, ידעת משהו.‬
‫לפחות חשדת.‬
‫חשדתי?‬
‫באמת?‬
‫ברגעים שקטים,‬
‫באמצע הלילה, מעולם לא‬
‫בחנת בקפידה את פניי כשישנתי ותהית?‬
‫תהיתי אם אתה באמת הבן שלי?‬
‫הינה זה.‬
‫כבר בהתחלה,‬
‫לונגרביין היה יריב על חיבתה, אחרי הכול.‬
‫אבל ג'ונה,‬
‫אתה הבן שלי.‬
‫הבן שלי.‬
‫ואני גאה בכך שאתה נושא את שמי.‬
‫לא אכפת לי מהשם שלך.‬
‫או מהנבואה המגוחכת שלה, למען האמת.‬
‫ג'ונה? לאן אתה הולך?‬
‫ג'ונה, תחזור.‬
‫- ג'ונה! - להתראות, צ'נסלור.‬
‫ג'ונה!‬
‫למה?‬
‫אז...‬
‫אתה הבן הממזר של ברייקספיר?‬
‫כך זה נראה.‬
‫וויני ידעה את הסוד שלך,‬
‫שאתה בן תערובת, כל הזמן הזה?‬
‫מאז טירנאנוק.‬
‫זה מסביר כל כך הרבה.‬
‫רק...‬
‫רק תדאג לה.‬
‫בבקשה.‬
‫אדאג לה.‬
‫לא שהיא צריכה אותי כמו שאני צריך אותה.‬
‫דווקא כן.‬
‫תפתח את המגירה ההיא.‬
‫נו, קדימה.‬
‫ממלכות הירח‬
‫היא הביאה את זה כל הדרך מאנון.‬
‫זה כל מה שהיא הביאה.‬
‫אמרתי לה לשרוף את זה ולגמור איתך, אבל היא לא הייתה מוכנה.‬
‫הייתי צריכה לדעת כבר אז, באמת.‬
‫לדעת מה?‬
‫שהיא עדיין אוהבת אותך, אידיוט.‬
‫שלום.‬
‫זו כניסת המשרתים, העלמה אימוג'ן.‬
‫כן, אני מודעת לאירוניה. משעשע מאוד.‬
‫נו, אתה לא מתכוון להזמין אותי פנימה?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫חשבתי שאולי אנחנו...‬
‫חשבת שאולי אנחנו מה?‬
‫טוב...‬
‫אתה יודע.‬
‫אני בטוח שאני לא.‬
‫קשה איתך מאוד.‬
‫את באת לבית שלי. אני בסך הכול שואל למה.‬
‫אתה לא חושב...‬
‫שיש לנו עניינים לדבר עליהם?‬
‫מוקדם עכשיו.‬
‫אחיך לא יתהה איפה את?‬
‫הוא נסע מחוץ לעיר ללילה.‬
‫מה?‬
‫אסור לך להיות פה.‬
‫אתה לא יכול לצפות ממני להעמיד פנים שזה מעולם לא קרה.‬
‫זה בדיוק מה שאני מצפה.‬
‫ואתה? אתה יכול לשכוח כל כך בקלות?‬
‫אל תחמיאי לעצמך.‬
‫סליחה?‬
‫לא יהיה יאה מצידי לומר יותר.‬
‫טוב, אל תתאפק בגללי.‬
‫- שנינו מבוגרים. - בסדר גמור.‬
‫את רוצה את האמת?‬
‫אני חושבת שזה מגיע לי.‬
‫האמת,‬
‫העלמה אימוג'ן,‬
‫היא שאת מאהבת חסרת ניסיון וחסרת חן,‬
‫ולחלוטין ניתן לשכוח את אתמול.‬
‫אתה משקר.‬
‫מה את יודעת?‬
‫אני יודעת מספיק.‬
‫אני יודעת שיש דברים שגבר לא יכול לזייף.‬
‫מה את רוצה שאגיד?‬
‫שזה רודף אותי?‬
‫ריח השיער שלך. תחושת העור שלך נוגע בשלי.‬
‫שלא הפסקתי לחשוב על זה כל היום?‬
‫אבל היית רוצה,‬
‫זה העניין?‬
‫יש מרדפים שאפילו אני לא אוכל לעמוד בהם.‬
‫אז למה לטרוח אפילו, עם כל ה"הצגה" המגוחכת הזו?‬
‫"הצגה"?‬
‫הבית. הבגדים. האומנות.‬
‫מה הטעם להעמיד פנים שאתה אחד מאיתנו‬
‫אם יש איזה שהוא חלק בחיים האלה שאתה לא יכול להשיג?‬
‫כן, זה מה שזה, נכון?‬
‫ככה בני מינך חיים את חייהם, נכון?‬
‫כבעלי זכות.‬
‫חושבים שכולם רוצים להיות אתם ושכל העולם הארור שייך לכם.‬
‫אם כוונתך שאנחנו לא מתנצלים על השאיפות שלנו, אז אתה צודק.‬
‫כשאנחנו רוצים משהו, אנחנו לוקחים אותו.‬
‫ומה את רוצה?‬
‫אתה יודע טוב מאוד מה אני רוצה.‬
‫תתלבשי.‬
‫- עזרא... - תלכי הביתה ותחכי לי.‬
‫זה ביני לבין מר אגריוס.‬
‫קום מהמיטה.‬
‫קום.‬
‫עזרא.‬
‫עזרא, בבקשה.‬
‫לכי מפה!‬
‫אתה, תסתובב ותפנה לקיר.‬
‫תסתובב ותפנה לקיר, חיה שכמוך.‬
‫זונה! זונה מזוינת שכמוך!‬
‫איך את מעזה להתרועע עם חיה מזוינת!‬
‫את תהרסי אותנו!‬
‫עכשיו עברת את הגבול.‬
‫כל זה,‬
‫כל מה שיש לך ייעלם.‬
‫אתה מת, פאק.‬
‫אתה שקול למת.‬
‫- אימוג'ן, מה את עושה? - אגריוס, עלינו ללכת.‬
‫- עלינו לעזוב עכשיו. - לא, זה הבית שלי.‬
‫אני יודעת, אבל במשטרה לא יראו את זה ככה.‬
‫הם ייכנסו ויראו פאק שעומד מעל אדם מדמם.‬
‫- בבקשה. - יצאת מדעתך?‬
‫לאן תלכו?‬
‫לא, אימוג'ן, אסור לך ללכת. אימוג'ן!‬
‫תפתחי את הדלת!‬
‫לאן שתלכו, אני אמצא את שניכם! אמצא אתכם!‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫הוא בטח לא היה שוכח, נכון?‬
‫מוירה!‬
‫- היא מתה. - מי?‬
‫- מגדת העתידות. - פלרי, מי?‬
‫מגדת העתידות?‬
‫פלרי, אמרת מגדת העתידות? למה התכוונת?‬
‫תנו לעבור!‬
‫זה היה הדארקאשר?‬
‫למה אותה?‬
‫היא ידעה משהו.‬
‫או שהיא ראתה משהו.‬
‫אבל הוא לא לקח את הכבד שלה.‬
‫המפקח,‬
‫חיכיתי לך.‬
‫בעיתונות שמעו על התקרית. הם מתחילים לשאול שאלות.‬
‫עוד משהו?‬
‫החזקת את זה כשהותקפת.‬
‫תודה.‬
‫מפקד המשטרה כבר הגיע?‬
‫- הוא עדיין בדרך לכאן. - לעזאזל.‬
‫תזרז אותו.‬
‫ביקשת שיקראו לי?‬
‫כן.‬
‫יקירי. אוכל להביא לך משהו?‬
‫- אני שונאת לראות אותך ככה. - לא.‬
‫מעט מים.‬
‫רק רציתי לספר לך ש...‬
‫דיברתי עם ג'ונה קודם.‬
‫איך הלך?‬
‫ייתכן שבהיסח דעתו הוא עזר לי לפתור חידה קטנה‬
‫שהעסיקה אותי לאחרונה.‬
‫איזו מין חידה?‬
‫היא עדיין בחיים?‬
‫אני...‬
‫תלויה באזור הדמדומים,‬
‫בין יום לבין לילה,‬
‫בין הנשימה,‬
‫לבין השתיקה,‬
‫כשחוטי הבריאה נפרשים לפניי כשתי וערב.‬
‫אני יכולה לראות הכול בבירור עכשיו.‬
‫כל חוט.‬
‫כל צומת.‬
‫מה אם‬
‫אשתי היקרה‬
‫תמיד הסתירה סיבה משלה‬
‫להטיל ספק בכך שהילד שלה הוא בני?‬
‫אתה הוזה.‬
‫אבל זה היה בני שנועד לגדולה,‬
‫ולא היה לי אחר.‬
‫עד שבאמצעים שידועים רק לה,‬
‫- היא גילתה סוד. - אקרא לרופא.‬
‫סוד שאפילו אני לא ידעתי עליו.‬
‫היה, במקום כלשהו בעולם...‬
‫עוד בן.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫הייתי צריכה לראות את זה קודם.‬
‫זה היה מולי מההתחלה.‬
‫העניין שלה בעבודה שלי.‬
‫עכשיו הייתה לה בעיה.‬
‫לא הייתה לה דרך לדעת אם העתיד שהובטח לילד שלה,‬
‫העתיד שעליו היא הימרה הכול,‬
‫היה שייך, למעשה, לאחר.‬
‫אבל היא ידעה לפחות שהוא לא יכול להיות שייך לאיש מת.‬
‫היא תמיד הייתה ילדה כל כך סקרנית.‬
‫סקרנית מדי.‬
‫מי הייתה?‬
‫אשתו של הצ'נסלור.‬
‫איפה הוא?‬
‫פגשתי אותו, פאייטי.‬
‫איפה?‬
‫לעולם לא יצא ממנו כלום.‬
‫לא פה.‬
‫הוא בן תערובת.‬
‫- הוא לא מהווה איום עלינו. - איפה הוא?‬
‫ג'ונה הוא האחד. הוא הבן שלי.‬
‫העתיד שהובטח לך שייך לו, רק לו.‬
‫לא אוכל לקחת את הסיכון הזה.‬
‫- תגיד לי איפה הוא. - פאייטי.‬
‫אף אחד לא צריך לדעת משהו מזה,‬
‫אבל זה מוכרח להפסיק עכשיו.‬
‫לא, תגיד לי.‬
‫בחיי האל, פאייטי!‬
‫זה סתם תכסיס זול.‬
‫תשלמי לכל פיקס שרלטן 50 סטייברים,‬
‫והוא יגיד לך כל מה שאת רוצה לשמוע!‬
‫- תגיד לי. - זה לא אמיתי.‬
‫- אתה חייב להגיד לי. - זה לא אמיתי.‬
‫זה מעולם לא היה, פאייטי! זה לא אמיתי!‬
‫תגיד לי.‬
‫תגיד לי!‬
‫אתה תספר, בדרך זו או אחרת.‬
‫אני מרגישה אותה, אפילו עכשיו.‬
‫הזעם שלה הוא ככתם על פני הזמן עצמו.‬
‫הוא עושה אותה חזקה, עושה אותה...‬
‫רבת עוצמה.‬
‫עבודת האופל שלה עוד לא נגמרה.‬
‫עדיין לא.‬
‫עוד דם נשפך.‬
‫דמו של אביך.‬
‫הסודות שלו הם שלה עכשיו.‬
‫כמו האב, כך הבן.‬
‫היא יודעת מה... החולשה שלך.‬
‫בחורה.‬
‫פיקסית.‬
‫זו שאתה אוהב...‬
‫בסכנת חיים.‬
‫"וינייט סטונמוס."‬
‫יש לך חברים במקומות הגבוהים, נכון?‬
‫הם אפילו שלחו כרכרה כדי לאסוף אותך.‬
‫היא שלה עכשיו.‬
‫הזמן אוזל. לך.‬
‫לך.‬
‫איך תיכנס לביילפייר?‬
‫באותה הדרך שהיצור ההוא יוצא.‬
‫טוב, אני אמצא אותה.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫סופי ברייקספיר‬
‫משהו שיש לשקול.‬
‫ליידי פאייטי הייתה האחרונה שראתה אותו בחיים.‬
‫- איפה היא? - אף אחד לא ראה אותה מאז.‬
‫תמצא אותה.‬
‫המפקד, אתה לא באמת חושב שהיה לה איזה שהוא קשר לזה?‬
‫הוא היה בחיים כשהיא הייתה בחדר. עכשיו הוא מת והיא איננה.‬
‫ברור שלתוקף הפאק היו משתפי פעולה...‬
‫תמצא אותה!‬
‫כן, צ'נסלור.‬
‫צ'נסלור.‬
‫זה נכון.‬
‫עד לבחירות הבאות, אתה הצ'נסלור בפועל.‬
‫אני לא אדם אלים.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה.‬
‫אבל אעשה את זה אם תכריחי אותי.‬
‫מה בדיוק את לא רוצה לעשות?‬
‫רק תגידי לי איפה החבר שלך,‬
‫ולעולם לא תצטרכי לדעת.‬
‫זו את.‬
‫- את יצרת את הדארקאשר. - תשתקי.‬
‫אני זו ששואלת את השאלות. איפה הוא?‬
‫מה את רוצה ממנו?‬
‫לעזאזל! את לא מקשיבה לי בכלל?‬
‫את מבינה מה מונח פה על הכף?‬
‫יש לך איזה שהוא מושג מה עשיתי?‬
‫אני לא יודעת איפה הוא.‬
‫היית אומרת לי לו ידעת?‬
‫לא.‬
‫לא חשבתי ככה.‬
‫נתתי לך כל הזדמנות בעולם להציל את עצמך.‬
‫היית צריכה פשוט לומר לי.‬
‫אני חושבת שהתמזל מזלנו.‬
‫הוא בא להציל אותך.‬
‫טוב.‬
‫הייתי צריכה לדעת שתבוא להציל אותה.‬
‫מה עשית איתה?‬
‫היא בסדר.‬
‫לא מדובר בה.‬
‫לא דובר באף אחד מהם.‬
‫דובר רק בך.‬
‫תמיד דובר בך.‬
‫אתה יודע, האירוניה היא שלעולם לא הייתי מגלה על קיומך‬
‫אילולא מכתב הסחיטה של אימא שלך.‬
‫מכתב הסחיטה?‬
‫עד לאן אימא מוכנה להרחיק לכת, אה?‬
‫אני לא יכולה לקחת שום סיכון. לא אחרי כל מה שהקרבתי.‬
‫הגעתי רחוק מכדי להסתובב על עקבותיי.‬
‫הגיע הזמן לגמור עם זה.‬
‫זה נגמר.‬
‫אה, אבל זה לא.‬
‫חומצה גופרתית מרוכזת‬
‫הוא לא היה לבד. יש אחרים.‬
‫הפאק ימסור לנו שמות. זה רק עניין של זמן.‬
‫אני רוצה לנקוט אמצעי חירום היום. אני ברור לחלוטין?‬
‫עכשיו, אלא אם כן יש משהו אחר,‬
‫אני צריך להתכונן לנאום בפרלמנט.‬
‫מר מילוורת'י, הינה אתה.‬
‫קראת לי, אדוני?‬
‫בהחלט כן.‬
‫אני כל כך מצטער על אובדנך.‬
‫חוויה מחרידה.‬
‫כבר איתרו את אימא שלך?‬
‫לא.‬
‫לא, היא עדיין בחזקת נעדרת.‬
‫אבל מצאו את זה בין החפצים האישיים שלה.‬
‫מה זה?‬
‫מצאו פייאנית מתה ברואו בשבוע שעבר.‬
‫זמרת שהייתה בעלת שם בזמנה.‬
‫אשלינג.‬
‫כן. אני מבין שהסתובבתם באותם חוגים.‬
‫זה היה לפני זמן רב.‬
‫אבל הכרת אותה.‬
‫תסלח לי, אדוני, אבל למה קראת לי לכאן, אם אפשר לשאול?‬
‫תקרא את זה.‬
‫בקול, בבקשה.‬
‫"ליידי פאייטי היקרה, תסלחי לי שאני מערבת אותך בעסק כה עצוב,‬
‫"אבל את תביני בעוד רגע למה אני לא סומכת‬
‫"על בעלך שיעשה את הדבר הנכון.‬
‫"האמת היא שנקלעתי לזמנים קשים מאז שראיתי אותו בפעם האחרונה.‬
‫"אבל עם התקרבה של עונת הבחירות,‬
‫"אני בטוחה שהעיתונים ישלמו טוב מאוד‬
‫"כדי לשמוע את הסיפור על בן התערובת...‬
‫"את הסיפור על הבן בן התערובת‬
‫"שהולדתי לצ'נסלור."‬
‫אדוני, אני חושב...‬
‫נראה כי המכתב הזה נכתב על ידי חברתך הפייאנית.‬
‫מה אתה חושב על זה?‬
‫לא.‬
‫זה לא הסגנון שלה.‬
‫- אתה בטוח? - כן.‬
‫היא הייתה חברתי היקרה.‬
‫זה לא הקול שלה ולא הדרך שלה.‬
‫לא, אני בטוח שאשלינג לעולם לא הייתה כותבת כזה מכתב.‬
‫חששתי שתגיד את זה.‬
‫החלטתי שכבר אין לי צורך במורה לאומנות ולספרות.‬
‫אני מבין, אדוני.‬
‫אבל יש לי צורך באדם ישר.‬
‫אדוני?‬
‫יועץ מיוחד לצ'נסלור.‬
‫תודה.‬
‫אתה בעל השפעה מרגיעה, מר מילוורת'י.‬
‫אזדקק לזה...‬
‫בימים הקשים שעומדים לבוא.‬
‫סליחה, אילו ימים קשים עומדים לבוא?‬
‫מתברר שהפאק המתנקש היה חבר בארגון קיצוני גדול יותר.‬
‫מה? למה אתה מתכוון?‬
‫מה המשמעות של זה לגבי העיר ולגבי הרואו?‬
‫ולגבי כל הפיי החפים מפשע?‬
‫זה אומר שדברים עומדים להחמיר לפני שהם ישתפרו.‬
‫- לאן את הולכת? - לפורט הוי.‬
‫ואז לניו פריהולד. מקום שבו זוג כמונו לא יגרום להרמת גבה.‬
‫טוב, אני מאחלת לך הצלחה.‬
‫את לא כועסת עליי, נכון?‬
‫למה שאכעס עלייך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תראי, ויני,‬
‫אני החברה שלך, מעל הכול.‬
‫תמיד החברה שלך. אני רק רוצה שתהיי מאושרת.‬
‫זה כל מה שאני רוצה.‬
‫אז לכי. תהיי מאושרת.‬
‫גם את.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫עופי מפה. לכי.‬
‫בוא הנה, שמוק מלוכלך.‬
‫אלה הפקודות. תחזור לרואו.‬
‫בסדר, להתקדם. תודה.‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫אסור לך להיות פה. עלייך לחזור לרואו.‬
‫לחזור לרואו? למה?‬
‫אתה לא מבין. אנחנו רק מנסים לעזוב.‬
‫שום קריטץ' לא יוצא ולא נכנס עד להודעה חדשה.‬
‫למה? מה קורה?‬
‫חברי כת בני הפאק התנקשו בצ'נסלור.‬
‫על כל הקריטץ' להישאר בבידוד ברואו.‬
‫בלי יוצאים מן הכלל.‬
‫מסמנים לנו‬
‫לחזור לנמל, אדוני.‬
‫על כל הספינות לחזור.‬
‫תתעלם מהם.‬
‫שהם ירדפו אחרינו אם ירצו.‬
‫איזה מסלול נקבע?‬
‫הקפטן רוצה לדעת לאן לקחת אותנו.‬
‫למקום חדש כלשהו.‬
‫מקום רחוק מכאן.‬
‫תפתיע אותנו.‬
‫גברתי. אדוני.‬
‫"אני בטוחה שהעיתונים ישלמו טוב מאוד‬
‫"כדי לשמוע את הסיפור על בן התערובת שהולדתי לצ'נסלור."‬
‫סופי ברייקספיר‬
‫הצבעים מתאימים לך.‬
‫אתה עובר על הנאום שלך?‬
‫למעשה, בדיוק שקלתי את ההצעה שלך.‬
‫נישואין?‬
‫נישואין? מפיך זה נשמע כל כך קטן ורגיל.‬
‫- ומה את חשבת? - שושלת.‬
‫מה אתה חשבת?‬
‫חשבתי שזה נראה די דומה למכתב הסחיטה הזה‬
‫שנשלח לאימא שלי.‬
‫כמה שאתה נבון.‬
‫זה נכון.‬
‫את אחראית לכול.‬
‫אני מודה שלא ציפיתי ממך לעלות על זה כל כך מהר.‬
‫בכל זאת, מרגש לדעת שעדיין אפשר להפתיע אותי.‬
‫איך ידעת?‬
‫הסוד היה קבור עמוק כל כך.‬
‫שום דבר לא קבור באמת מפני אלה שמחפשים.‬
‫אבי אסף לכלוך על הצ'נסלור במשך די הרבה זמן.‬
‫הוא היה מגלה את השמועות בסוף.‬
‫הרסניות אם נכונות.‬
‫אבל הוא סירב להשתמש בהן,‬
‫מעבר לעקיצה פה ושם או רמיזה בבית הפרלמנט.‬
‫מעט שרידי רגשות לאימא שלך, אני מניחה.‬
‫לי, כמובן, לא היו נקיפות מצפון שכאלה.‬
‫בלי נקיפות מצפון שכאלה? אבא שלי מת בגלל המכתב הזה.‬
‫ועם זאת, העיניים שלך צלולות לגמרי. למה זה?‬
‫תגיד לי, בכית בכלל?‬
‫אוכל לאסור אותך.‬
‫תוכל, אבל אתה לא תעשה את זה.‬
‫תני לי סיבה אחת לא לעשות את זה.‬
‫אתה עומד לצעוד לשם‬
‫ולהכריז שלעיר החזקה ביותר בעולם יש מנהיג חדש‬
‫בזכות המכתב ההוא.‬
‫נכון שזה מעניין איך משיכת קולמוס של נערה יכולה לשנות‬
‫את מהלך ההיסטוריה?‬
‫למה עשית את זה?‬
‫משום שכאוס יוצר הזדמנות.‬
‫למה?‬
‫לנו.‬
‫הם מחכים לך, אדוני.‬
‫אתה הצ'נסלור עכשיו.‬
‫המשחק האמיתי עומד להתחיל.‬
‫הגיע הזמן שתחליט.‬
‫אם נהיה חברים...‬
‫או שנהיה אויבים?‬
‫גבירותיי ורבותיי חברי הפרלמנט,‬
‫מנהיגת האופוזיציה והצ'נסלור.‬
‫חבריי,‬
‫אני מגיע אליכם ברגע זה של אובדן גדול עם הודעה דחופה.‬
‫אנחנו עיר תחת מצור,‬
‫מאיומים מהסוג שאבי לא היה מסוגל לתפוס,‬
‫איומים מבחוץ‬
‫ומבפנים.‬
‫אנחנו עומדים על סף תהום של מלחמה גדולה וחשאית.‬
‫זו לא מלחמה שביקשנו.‬
‫אבל, בשם האל, זו מלחמה שננצח בה.‬
‫אפילו עכשיו, ננקטים אמצעים להגן על תושבי העיר הדגולה הזו.‬
‫אזהרה - בכל מעופף יירו מיד‬
‫בצו הצ'נסלור המכהן‬
‫אנחנו ננצח.‬
‫אנחנו נכין את עצמנו נגד הזוממים להרסנו.‬
‫אנחנו נסתכל להם בעיניים ולא נמצמץ.‬
‫לא נתפשר.‬
‫לא ננהל משא ומתן.‬
‫קדימה, זוזו.‬
‫תראה, אני חושבת שטעית. אני נולדתי פה.‬
‫ללא יוצאים מן הכלל. קדימה.‬
‫תמשיכו לזוז.‬
‫אנחנו נצוד אותם‬
‫עד קצה קצהו של העולם.‬
‫אנחנו לא יודעים מה צופן העתיד.‬
‫אבל אנחנו יודעים את זה.‬
‫פוליטיקה קטנונית פילגה את הפרלמנט הזה במשך זמן רב מדי.‬
‫כשאנחנו מפולגים, אנחנו חלשים.‬
‫אסור לנו להיות חלשים.‬
‫לא היום.‬
‫היום יש לנו אויב משותף.‬
‫ועלינו לעמוד כאחד אם אנחנו רוצים לנצח.‬
‫אני מבקש ממך עכשיו,‬
‫מנהיגת האופוזיציה הנכבדה,‬
‫האם תעמדי איתי?‬
‫אני מסכימה.‬
‫אנחנו מסכימים!‬
‫לעזאזל עם זה, אני עוזבת.‬
‫פלרי.‬
‫וינייט!‬
‫תיכנסי, יקירתי.‬
‫אתה בסדר, חבר. רק קריטץ', חבר. תמשיך ללכת.‬
‫פיילו!‬
‫פיילו, אני מתחננת, אל תעשה בעיות.‬
‫אמצא דרך החוצה.‬
‫- יש לנו מעופפת! - עזבי אותי!‬
‫אלוהים. לא.‬
‫אני אמצא דרך.‬
‫אמרתי לך, חבר. רק קריטץ'. תמשיך ללכת.‬
‫אני קריטץ'.‬
‫תודה, צ'נסלור.‬
‫יום חדש עולה.‬
‫שינוי מגיע אל העיר הזו.‬
‫יחד, סימנו גבול בל יעבור,‬
‫ולעולם לא נוכל לסגת.‬