‫15 בנובמבר 2022 07:58‬
‫אנחנו מחמיצים משהו.‬
‫לא ברור לי מה.‬
‫אנחנו מחמיצים משהו.‬
‫גברתי, למה שלא תעשי הפסקה ותנוחי קצת?‬
‫את עובדת כבר שש שעות בערך.‬
‫יש הרבה לחץ מלשכת המפכ"ל.‬
‫צריך להגיש את הדו"ח בעוד יומיים.‬
‫- שאזמין עוד קפה? - לא.‬
‫מה קרה, גברתי?‬
‫השורשים האלה. תסתכל על השורשים.‬
‫הם נראים ממש עבים.‬
‫גברתי, אם את זוכרת, במקום שחנינו היה פיקוס בנגלי ענק.‬
‫ייתכן שהשורשים שייכים לעץ הזה.‬
‫שורשיו של הפיקוס הבנגלי מגיעים לעומק שלושה עד חמישה מטרים, נכון?‬
‫כן, גברתי.‬
‫מישהו בטח חפר עמוק מאוד אם השורשים נחשפו כך.‬
‫אתה זוכר לאיזה עומק חפרנו באותו היום?‬
‫מצאנו את פגר הכלב בעומק מטר, מטר וחצי, גברתי.‬
‫אז השורשים האלה לא יצאו כשאנחנו חפרנו באדמה.‬
‫את אומרת שסאגר...‬
‫הוא קבר את פגר הכלב מטר וחצי מתחת לפני הקרקע.‬
‫אבל הוא בהחלט חפר לעומק 4.5 מטרים ויותר.‬
‫אז השורשים האלה היו מפריעים לו.‬
‫למה הוא חפר עמוק כל כך, לדעתך?‬
‫איפה לקבור את איי, אדוני?‬
‫- השטח של מר רדי ריק, נכון? - כן, אדוני.‬
‫תקברו אותו שם. אני אדבר עם מר רדי.‬
‫בסדר, אדוני.‬
‫כל מי שהיה חופר שם היה עוצר אחרי שהיה מוצא את פגר הכלב.‬
‫איש לא יצפה למצוא עוד גופה מתחת.‬
‫מבריק.‬
‫השליח‬
‫בית החווה של סאגר 08:42‬
‫מנחה בערוץ יוטיוב מפורסם, "צללי רפאים",‬
‫גברת קיראן רדי, נמצאה מתה‬
‫עיתונות...‬
‫"עיתונות - ערכים ועקרונות".‬
‫שאשלח את הדברים האלה לבית החווה?‬
‫פורסם בהוצאת השליח ב-1962‬
‫השליח - הוצאה לאור‬
‫פורט קולוני, כביש 9 סאטיאווידו, ויסאקפאטנם - 530035‬
‫השליח - הוצאה לאור סאטיאווידו, 10:06‬
‫אדון סאגר?‬
‫אדוני, מה אתה עושה כאן?‬
‫- אתה... - זה אני, סאתיה. הסטודנט מג'ורנו גלובל.‬
‫באתי להזמין אותך לכנס.‬
‫- אה, כן, נכון. סאתיה. - כן.‬
‫- הגשת בקשה לעבוד אצלי, נכון? - כן, אדוני.‬
‫- "השליח" הוצאה לאור? - "השליח" זה כאן, אדוני. זה שייך לנו.‬
‫- שלך? - טוב, של המשפחה, אדוני.‬
‫סבא שלי היה העורך הראשי, סאטימורטי.‬
‫- נקראתי על שמו. - סאטימורטי.‬
‫קודם תיכנס, אדוני.‬
‫שב, בבקשה.‬
‫תה או קפה?‬
‫לא, תודה.‬
‫אני יכול לפגוש את סאטימורטי?‬
‫אבל הוא כבר איננו, אדוני.‬
‫בשנת 1962 הוא נעלם פתאום.‬
‫זה היה הרגע שבו ההוצאה לאור וההדפסה של העיתון נעצרו.‬
‫המשפחה שלי איבדה הכול.‬
‫הפכנו את בית הדפוס הזה לבית שלנו, אדוני.‬
‫אני מצטער לשמוע.‬
‫אבל...‬
‫אתה יכול לספר לי משהו על הכתבות או על הספרים שלו?‬
‫אתה יכול לראות את החדר שלו, אדוני. אולי זה יעזור.‬
‫בוא, תן לי להראות לך.‬
‫בוא בבקשה, אדוני.‬
‫סבא שלי, מר סאטימורטי.‬
‫החדר הזה נראה בדיוק כפי שהוא השאיר אותו.‬
‫הספרים שלו, שולחן העבודה, עיתונים מאותה תקופה...‬
‫אבא שלי שמר הכול לזכרו, אדוני.‬
‫סאתיה!‬
‫אדוני, רק רגע. אני תכף חוזר.‬
‫- מה קרה, אבא? - סאתיה, מי נמצא שם?‬
‫- מי אמר שאתה יכול לפתוח את הדלת? - אבא, אני רק...‬
‫למה פתחת את הדלת?‬
‫אמרתי לך, לאף אחד חוץ ממני אסור לפתוח את החדר הזה.‬
‫- אבא! - מי נמצא שם? תגיד לו לצאת!‬
‫אבא, בבקשה.‬
‫- קודם תאמר לו... - אבל, אבא...‬
‫צ'נדראמורטי...‬
‫הוא אבא שלך?‬
‫מי הרשה לך להיכנס?‬
‫צא החוצה מיד.‬
‫לאנשים כמוך אין זכות להיכנס לשם.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫אני עושה תחקיר על "השליח".‬
‫אתה עושה תחקיר על "השליח"?‬
‫לא מגיע לך אפילו לומר את המילה הזאת.‬
‫אבא.‬
‫אמרת שאתה צריך לצאת כשאני חוזר, נכון? לך.‬
‫- אבל, אבא... - לך, סאתיה.‬
‫אני רק מחפש כמה פרטים.‬
‫לא תמצא כאן מידע.‬
‫אין דבר גרוע יותר מזה שעיתונאי כמוך יכתוב על אבא שלי.‬
‫לאבא שלי ולעיתון הזה יש היסטוריה מהוללת.‬
‫אל תזהם אותה בכתיבה המבישה שלך.‬
‫מה יש, אדוני?‬
‫הטענה שלך שיש להם היסטוריה מפוארת היא לא הוכחה לכך.‬
‫מה כל כך מפואר בה?‬
‫הוא הקים עיתון ואז נטש את משפחתו ואת ההוצאה לאור.‬
‫מה כל כך מפואר בזה?‬
‫מי סיפר לך את כל זה?‬
‫אף אחד לא צריך לספר לי, אדוני.‬
‫זה מופיע באינטרנט.‬
‫קראת על זה באינטרנט?‬
‫אתה בכלל עיתונאי?‬
‫אתה בכלל יודע מה העיקרון הבסיסי בעיתונות?‬
‫אחרי שבודקים את המידע שוב ושוב ומוודאים שהוא נכון,‬
‫רק אז כותבים או מדברים עליו.‬
‫אז תגיד לי, מה אמת ומה שקר.‬
‫אחרת, אני אכתוב מה שאני יודע.‬
‫אירוע השקת ספר‬
‫ספרו של העיתונאי הידוע קודינלה סאטימורטי,‬
‫"עיתונות - ערכים ועקרונות" יצא עכשיו לאור.‬
‫אנו מקבלים בברכה כל אורח שנוכח כאן.‬
‫אני מזמין את חבר הפרלמנט מר רגוואיה לשאת דברים.‬
‫שלום לכולם.‬
‫השתתפתי במפגשים פוליטיים רבים כחבר פרלמנט,‬
‫אבל ההזמנה להיות הנואם המרכזי בטקס ההוצאה לאור של הספר היום‬
‫מעוררת בי גאווה גדולה.‬
‫סאטימורטי הוא חבר קרוב.‬
‫העיתון שלו נקרא "השליח".‬
‫היום הוא במקום הראשון באנדרה פראדש.‬
‫חשיבותו של העיתון היא בכך‬
‫שכל ידיעה או חדשה שמתפרסמות ב"שליח",‬
‫אנחנו יכולים להיות סמוכים ובטוחים שהן אמת לאמיתה.‬
‫סאטימורטי אוהב מאוד‬
‫את ארצו ואת עבודת העיתונות.‬
‫אני חייב לספר לכם על מקרה שקרה בתקופת המאבק לחירות.‬
‫בימים ההם הקים סאטימורטי קבוצה עם עוד כמה אנשים צעירים כמוהו.‬
‫בהיחבא, בלי ידיעת השלטון הבריטי,‬
‫הם הצליחו להדפיס חדשות לעם, למרות הסכנה לחייהם.‬
‫הוא חשב על שם טוב לדרך שבה הוא העביר את החדשות:‬
‫"השליח".‬
‫זה גם שם העיתון שלו.‬
‫"השליח" עשה בעיות למושל הבריטי באותה העת,‬
‫והוא שלח כוחות להרוס את מכונת הדפוס.‬
‫ואז סאטימורטי נפגש איתי ואמר, "שיהרסו את בית הדפוס.‬
‫"שיעצרו אותי אם הם רוצים,‬
‫"אבל חייבים להגן על מכונת הדפוס בכל מחיר."‬
‫כי מכונת הדפוס היא הנשק של סאטימורטי.‬
‫ביחד העברנו את מכונת הדפוס למגדלור סאטיאפטנם בשעות הלילה.‬
‫הבריטים היכו אותנו מכות נמרצות‬
‫כדי שנגלה להם היכן מכונת הדפוס.‬
‫סבלנו את הכאב, אבל שתקנו, לא אמרנו מילה.‬
‫אחרי שהשתחררנו, המשכנו להוציא לאור את "השליח" מאותו מגדלור.‬
‫מאז המגדלור הוא הלוגו של "השליח".‬
‫סאטימורטי הוסיף את הניסיון שלו לאהבה ולכבוד שהוא רוחש למקצוע העיתונות‬
‫וכתב את הספר הזה.‬
‫דמותו עולה בכל מילה בספר.‬
‫אני לא יכול לחשוב על אדם מתאים ממנו לכתוב ספר כזה.‬
‫אני מקווה שהספר יהפוך למדריך‬
‫לדורות הבאים של העיתונאים.‬
‫תרשו לי לסיים במילים האלה.‬
‫תודה.‬
‫לכל האורחים שמשתתפים באירוע ומכבדים אותי,‬
‫ולידידי היקר רגוואיה, אני נושא תודה.‬
‫בעבר, מנהיגים נכנסו לפוליטיקה‬
‫רק מתוך כוונה לעשות טוב לעמם ולארצם.‬
‫רגוואיה הוא אדם כזה.‬
‫אך הזמנים משתנים.‬
‫עוד ועוד מנהיגים נכנסים לפוליטיקה‬
‫בשביל כוח וכסף.‬
‫יחד עם הפוליטיקה, גם העיתונות נעשתה נגועה בשחיתות.‬
‫עיתונאים שאמורים להגיע לחקר האמת‬
‫מפרסמים כתבות כזב תמורת כסף.‬
‫זכרו דבר אחד.‬
‫פוליטיקה ועיתונות הם כמו שני פסי רכבת.‬
‫הם מקבילים זה לזה.‬
‫הם אמורים לכוון את רכבת הדמוקרטיה לניצחון.‬
‫הם בשום פנים ואופן לא אמורים להיפגש.‬
‫הרעיון הזה היה ההשראה שלי לכתיבת הספר הזה.‬
‫אני לא רוצה שהעיתונות תזדהם.‬
‫כעיתונאים,‬
‫ייתכן שלא נצליח לשנות את העולם בעזרת הערכים והעקרונות שלנו,‬
‫אבל אנחנו יכולים לעזור לחולל שינוי באדם אחד לפחות,‬
‫והשינוי הזה יוביל את הארץ קדימה.‬
‫עיתונות - ערכים ועקרונות מאת סאטימורטי‬
‫- בופאטי. - אדוני.‬
‫מורטי,‬
‫אתה באמת מאמין שפוליטיקה ועיתונות ילכו יד ביד?‬
‫יותר מזה.‬
‫אני חושש ממעשי זוועה חמורים יותר בעתיד.‬
‫מפלגות עלולות לייסד עיתונים משלהן‬
‫ולחסל לגמרי את חופש העיתונות.‬
‫חכה ותראה.‬
‫- כן, בופאטי? - אתה מוכן לחתום לי על זה?‬
‫- בופאטי, מה שלום הבן שלך? - הוא בסדר, אדוני.‬
‫הוא הולך לבית הספר.‬
‫מיטב האיחולים, סאטימורטי‬
‫- היי, צ'אקראפני, בוא. - שלום, אדוני.‬
‫- מורטי, זה צ'אקראפני. - אה.‬
‫- שלום, אדוני. - שלום.‬
‫הוא הקים מפלגה חדשה בשם פראג'וואקו.‬
‫הוא יתמודד בבחירות בפעם הראשונה בתור יריב שלי.‬
‫זה כבוד ששמי יהיה לצד שמך בקלפי.‬
‫אני לא מתכוון להתחרות בך, אדוני.‬
‫הגיע הזמן שיותר צעירים ייכנסו לפוליטיקה.‬
‫בהחלט. אני שמח.‬
‫- אני יכול להצטלם איתך, אדוני? - ודאי.‬
‫בוא.‬
‫- מר בופאטי, תצטרף אלינו. - בסדר.‬
‫הטקס היה מדהים, אדוני.‬
‫הוא לא קרה מעצמו, בופאטי.‬
‫אתה ארגנת אותו.‬
‫מיהרת לסיים את הספר, ולכן כמה דברים חמקו מזיכרונך, אדוני.‬
‫לכן...‬
‫ויסאקפאטנם טירופאטי‬
‫כרטיסים לטירופאטי?‬
‫הבטחת לבקר שם אחרי שייוולד לך בן.‬
‫עברו כבר שנתיים. שכחת את זה לגמרי.‬
‫אני חושב שכדאי שתיסע.‬
‫לא כדאי להחמיץ את הפסטיבל הקרוב.‬
‫זאת תקופת בחירות.‬
‫זה יהיה נטל כבד מדי עליך אם תצטרך לעשות הכול לבד.‬
‫כל עבודה שקשורה לעיתונות היא לא נטל בשבילי, אדוני.‬
‫אבל, בופאטי...‬
‫הוא אמר שהוא יטפל בזה.‬
‫חוץ מזה, אתה תמיד אומר‬
‫שחוץ ממך, בופאטי הוא היחיד שיכול לנהל את העיתון כמו שצריך.‬
‫למה אתה מהסס? בוא ניסע.‬
‫מתי הרכבת?‬
‫אני חושב שהיא יוצאת ב-18:00. בדוק בכרטיסים.‬
‫תשמרי אותם.‬
‫היי, תראה.‬
‫- לאן נוסעים? - היום האיודה פוג'ה.‬
‫היא תיערך בבית הדפוס. אנחנו נוסעים לשם.‬
‫השליח - הוצאה לאור‬
‫- סובאיה. - אדוני.‬
‫- הטקס התחיל? - לא, אדוני. מחכים לך.‬
‫בוא נלך.‬
‫- סובאיה. - אדוני.‬
‫אנחנו נוסעים לטירופאטי.‬
‫אנחנו לא נהיה כאן שלושה ימים.‬
‫בופאטי יחליט אילו כתבות להדפיס.‬
‫- תישמע להוראות שלו. - כן, אדוני.‬
‫בופאטי, אנחנו צריכים לנסוע למגדלור אחרי הטקס.‬
‫מה זה, יקירי?‬
‫אם אני עושה טעות קטנה בכתיבה, לרוב אני זורק את הנייר מיד.‬
‫שקיות אשפה לא מספיקות לזה.‬
‫אתה צריך לעשות פחות טעויות.‬
‫- רגע, תן לי לנקות כאן. - לאקשמי, אפשר לנקות אחר כך.‬
‫תני לי את צבעי הצהוב והאדום. נתחיל את הטקס.‬
‫לאקשמי, את מכירה את העבר שלי עם זה. בימים ההם, זה עזר לי...‬
‫אני יודעת, יקירי. סיפרת את זה מספיק פעמים.‬
‫זה היה הנשק שלך בתקופת המאבק לחירות.‬
‫היא עברה איתך הרבה דברים.‬
‫זה כמו הילד הראשון שלך.‬
‫- עוד משהו? - זהו.‬
‫סוסילה.‬
‫- מה קרה, יקירי? - תסתכלי על זה.‬
‫תמונות מהטקס של אתמול.‬
‫יפות.‬
‫שכחתי. אנחנו צריכים אגוזי קוקוס עבור הטקס הקדוש מחרתיים.‬
‫- שאשלח את קאלפנה לחווה? - כן.‬
‫בסדר.‬
‫קאלפנה.‬
‫- קאלפנה! - אני באה, גברתי.‬
‫אני מנקה את החדר.‬
‫מה אמר הרופא?‬
‫נראה שאין סיכוי שהיא תלך שוב.‬
‫הוא שם לה את הברזלים האלה בינתיים.‬
‫נצטרך לשים אותה בכיסא גלגלים בקרוב.‬
‫אתה יודע איך מכנים שמאליים ב...‬
‫- איך? - מכנים אותם "חביבי השטן".‬
‫- אתה קרוב משפחה שלו, כנראה. - נכון.‬
‫אז מה דעתך על סמל המפלגה שלנו?‬
‫- ממש יפה. - יש לי גם משפט מחץ.‬
‫מפלגת פראג'וואקו מרסקת את יריביה בעזרת הדומיננטיות שלה בציבור.‬
‫אהבת? תפרסם את זה בעיתון שלך.‬
‫נחשוב על הצהרות ניצחון מאוחר יותר.‬
‫מה התוכנית שלך כדי לנצח?‬
‫ספר לי.‬
‫שלחתי את סאטימורטי לטירופאטי כמו שביקשת.‬
‫הוא יחזור בעוד שלושה ימים.‬
‫יש לנו רק שלושה ימים לעשות את זה.‬
‫מה התוכנית?‬
‫המשרתת קאלפנה בבית של רגוואיה,‬
‫יש לה גוון עור חום מפתה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני לא רוצה מפלגה שתיעלם תוך זמן קצר.‬
‫המפלגה שלי צריכה להתקיים לדורות.‬
‫זאת אומרת שאנחנו צריכים לתכנן הכול, ממש מהיסודות.‬
‫ברור?‬
‫אני מטפח את קאלפנה כבר שנתיים.‬
‫עכשיו היא תעשה כל מה שאני אומר. היא סומכת עליי בלי פקפוק.‬
‫נתתי לה משימה חשובה.‬
‫- אני אסביר. - סליחה.‬
‫זאת היא.‬
‫בופאטי, חכה שתי דקות. אני תכף חוזר.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה...‬
‫עזוב אותי. מישהו יראה אותנו.‬
‫הבאת את זה?‬
‫כן.‬
‫הנה.‬
‫אתה יודע, דאגתי כל כך שמישהו יראה.‬
‫זה לא היה קל.‬
‫הידיים שלי כואבות מאוד.‬
‫אוי, לא. הידיים שלך כואבות?‬
‫יותר טוב?‬
‫הבאת את זה מהחדר שאמרתי לך?‬
‫כן, מהחדר של האדון למעלה.‬
‫יופי.‬
‫תבואי לכאן מחר באותה השעה, בסדר?‬
‫עכשיו לכי לשלום.‬
‫מה זה?‬
‫קאלפנה הביאה מהחדר של רגוואיה.‬
‫פיתית אותה שנתיים בשביל הבריח הזה?‬
‫תקשיב לי היטב, בופאטי.‬
‫הבריח הזה עשוי מפליז.‬
‫אני אלך לסאמבאדו עם זה,‬
‫אזמין שני עותקים עשויים מברזל‬
‫ואצפה אותם בפליז.‬
‫אם נבקש שיעשה את הבריח דק יותר,‬
‫נוכל להזיז אותו בקלות.‬
‫תן לי את המגנט הזה.‬
‫והמסמר הזה.‬
‫מגנטים לא מושכים פליז.‬
‫אבל אם זה עשוי מברזל,‬
‫אפשר לפתוח ולסגור את הבריח מהצד השני.‬
‫לפתוח ולסגור.‬
‫אני אתאמן על אחד משני הבריחים.‬
‫אני אוודא שאני מצליח לפתוח את הבריח בקלות באמצעות המגנט.‬
‫את הבריח השני אני אתן לקאלפנה.‬
‫קחי את זה ותתקיני בחדר של האדון. בסדר?‬
‫קחי גם את זה.‬
‫- מה זה? - ממתקים.‬
‫תחלקי אותם לאדון ולכל האנשים בבית.‬
‫למה?‬
‫תגידי להם שאת מאורסת.‬
‫נתחתן אחרי הבחירות, נכון?‬
‫אל תאכלי מהממתקים.‬
‫כשתבואי לאגם הערב, אני אתן לך ממתקים מיוחדים.‬
‫בסדר?‬
‫- בסדר. - לכי.‬
‫קאלפנה, הילדים משחקים בחוץ. תני גם להם קצת.‬
‫עכשיו נתתי להם, גבירתי.‬
‫לכבוד מה זה, יקירתי?‬
‫היא מתחתנת, דוד.‬
‫אז היא מחלקת ממתקים.‬
‫אז מתי תכירי לנו את החתן?‬
‫הוא אמר שיבוא לקבל את ברכתך בקרוב.‬
‫זה נהדר, יקירתי. תקשיבי, כולנו קיבלנו החלטה.‬
‫אין לך משפחה משלך.‬
‫תמיד ראינו בך חלק מהמשפחה.‬
‫את אחת מאיתנו.‬
‫אז בשביל הוצאות החתונה שלך,‬
‫וכדי לדאוג שלא יהיה לך קשה בעתיד,‬
‫פתחנו חשבון בנק על שמך.‬
‫מהיום, אנחנו נפקיד סכום כסף בכל חודש.‬
‫בסדר, אדוני.‬
‫שימי באמצע.‬
‫- איפה הממתק שלי? - הנה, אדוני.‬
‫יקירי.‬
‫קאלפנה, בואי.‬
‫- התקנת את הבריח? - כן.‬
‫- חילקת את הממתקים? - כן.‬
‫אמרת שתביא מיוחדים בשבילי.‬
‫הבאתי. קודם תיכנסי.‬
‫לא. מישהו עלול לראות.‬
‫אין פה אף אחד. אל תדאגי. תיכנסי.‬
‫חוץ מזה, אנחנו מתחתנים. למה הביישנות? תיכנסי.‬
‫אמרתי לך להיכנס.‬
‫תן לי ללכת.‬
‫- אין כאן אף אחד. - האדון הוא אדם כל כך מתוק.‬
‫הוא הפקיד 15 אלף בחשבון הבנק שלי בשביל הוצאות החתונה שלנו.‬
‫אה, באמת?‬
‫למה ביקשת ממני לפרק את הבריח ואז להתקין אותו בחזרה?‬
‫אני אסביר לך למה.‬
‫עד שאני אהרוג אותה,‬
‫אתה כבר תדפיס בעצמך את העיתון של מחר.‬
‫לך לאגם יחד עם השוטר ראמנה ועם העיתונאים בעוד חצי שעה.‬
‫ברור?‬
‫קודם כול, תשלחו את הגופה לנתיחה.‬
‫מה קרה, אדוני?‬
‫התאבדות, בנאדם.‬
‫זאת המשרתת בבית של מר רגוואיה.‬
‫הם אנסו אותה.‬
‫היא פחדה מההשפלה במקרה שזה ייוודע,‬
‫אז היא כתבה מכתב התאבדות והטביעה את עצמה.‬
‫מה אתה אומר, אדוני?‬
‫חבר הפרלמנט שלנו עומד מאחורי זה?‬
‫כן, בכבודו ובעצמו.‬
‫אני לא מאמין, אדוני.‬
‫אנחנו נחקור את זה בבוקר.‬
‫טוב. בואו נלך.‬
‫עיתון.‬
‫המשרתת של חבר הפרלמנט רגוואיה התאבדה‬
‫מה קורה בבית הזה?‬
‫מי אחראי להתאבדות של האישה המסכנה?‬
‫הוא טוען שהוא אדם טוב‬
‫שלקח חלק במאבק שלנו לחירות.‬
‫הוא אפילו זוקף לעצמו את העובדה שקיבלנו עצמאות.‬
‫איזו תשובה יש לו לזה?‬
‫מי מבטיח שזה לא יקרה לנשים שלכם?‬
‫מי אחראי למעשה האכזרי הזה?‬
‫האם בניו או רגוואיה עצמו?‬
‫הייתי בהלם כשראיתי את החדשות ב"שליח" היום.‬
‫אנחנו מכירים היטב את עיתון "השליח" ואת מר סאטימורטי.‬
‫הוא לא היה מפרסם ידיעה לא נכונה.‬
‫יותר מזה, רגוואיה הוא חבר יקר של מר סאטימורטי.‬
‫הוא לא חס על פושע אפילו אם זה החבר הכי טוב שלו.‬
‫איך ניתן להם לחמוק מעונש?‬
‫לא ניתן להם לחמוק מעונש...‬
‫הצבענו לאדם כזה מתועב כל השנים האלה?‬
‫אני לא אומר את זה בגלל הבחירות.‬
‫אני מתוסכל מאוד מהטרגדיה הזאת.‬
‫אני רוצה מהם תשובות בשם העניים.‬
‫אנחנו לא יכולים לחוס על אדם כמוהו.‬
‫בואו נגרור אותו החוצה ונתעמת איתו. קדימה.‬
‫היי, רגוואיה!‬
‫מי אחראי למה שקרה? צא החוצה!‬
‫אתה חייב לנו תשובה!‬
‫צא החוצה!‬
‫חכו רגע, אנשים!‬
‫תירגעו!‬
‫אנחנו נעצור אותו אחרי שנדבר איתו, בסדר?‬
‫מר רגוואיה.‬
‫מר רגוואיה, תפתח את הדלת.‬
‫- תפתח את הדלת. - בסדר, אדוני.‬
‫היי, לכו לחפש בכל החדרים.‬
‫- בסדר, אדוני. - תבדקו היטב כל חדר.‬
‫כל הדלתות של החדרים למטה פתוחות.‬
‫- אין אף אחד בבית. - בסדר. בוא איתי.‬
‫מר רגוואיה.‬
‫הדלת נעולה מבפנים.‬
‫- היי, תפתח את זה. - בסדר, אדוני.‬
‫זה מחריד, אדוני.‬
‫כולם התאבדו יחד.‬
‫זה העיתון של היום.‬
‫הם הניחו שאף אחד לא יגלה.‬
‫תבדוק אם כל החלונות סגורים.‬
‫כל החלונות סגורים, אדוני.‬
‫גם דלת הכניסה נעולה.‬
‫אין מקום לחשד.‬
‫זאת בהחלט התאבדות.‬
‫אימא. אבא.‬
‫זהירות.‬
‫אני מניחה שסובאיה בבית.‬
‫מה קרה, סובאיה?‬
‫אדוני...‬
‫משרתת של חבר הפרלמנט רגוואיה התאבדה‬
‫- מי כתב את זה? - בופאטי.‬
‫הוא בא לבית הדפוס אתמול בערב ושלח את כולם הביתה.‬
‫הייתה לי הרגשה שמשהו לא בסדר.‬
‫אבל לא ציפיתי שהוא יעשה את זה.‬
‫מה קורה, יקירי?‬
‫היא עבדה עבור המשפחה יותר מעשר שנים.‬
‫הם התייחסו אליה כאילו היא הבת שלהם.‬
‫אתה חושב שהם היו עושים דבר כזה?‬
‫אני אלך לדבר עם רגוואיה.‬
‫- אדוני. - כן?‬
‫כל המשפחה התאבדה הבוקר.‬
‫אוי ואבוי!‬
‫לא. זה לא ייתכן. אני חייב ללכת.‬
‫בופאטי!‬
‫היי, בופאטי!‬
‫- מה קרה? - איפה בופאטי?‬
‫הוא לא בבית. הוא יצא.‬
‫- לאן הוא הלך? - אני לא יודעת.‬
‫הוא מבלה הרבה עם צ'אקראפני בזמן האחרון.‬
‫- לחיים, בופאטי! - לחיים!‬
‫- לחיים, ראמנה גוש! - לחיים!‬
‫"השינוי הזה יוביל את הארץ קדימה."‬
‫"פוליטיקה ועיתונות הם כמו שני פסי רכבת.‬
‫"הם לא צריכים להיפגש."‬
‫איזה שטויות!‬
‫אנחנו לא טיפשים שיקשיבו לקשקושים של הזקן הזה.‬
‫תשכח מפסי רכבת, בופאטי.‬
‫אנחנו חייבים להתמזג כמו חלב ומים.‬
‫אנחנו חייבים לעזור זה לזה,‬
‫להרוג את כל מי שיפריע לנו להמריא.‬
‫זו המהות האמיתית של הפוליטיקה.‬
‫רק מי שמעז לקחת חיים יכול למלוך על הארץ לנצח.‬
‫למה הרגת את כולם וריחמת על הילדה הקטנה?‬
‫ילדה קטנה?‬
‫איזו ילדה קטנה?‬
‫בתו השנייה של הבן הצעיר. יש לה פוליו.‬
‫היא הייתה בחדר הפינתי.‬
‫פוליו? לא הבחנתי בה.‬
‫לא נורא. היה לילדה מזל.‬
‫- מה עשית איתה? - שלחתי אותה לקרובי משפחתה.‬
‫לא היה קל לשלוח את הגופות לשריפה ולדלג על הנתיחה, רק שתדע.‬
‫היי, ראמנה, העבודה שלך עדיין לא הסתיימה.‬
‫סאטימורטי יחזור מחר.‬
‫אתה צריך להגיד לו שנערכה חקירה מדוקדקת,‬
‫שבני המשפחה אנסו את הבחורה.‬
‫אתה צריך לשכנע אותו‬
‫שמשפחתו של רגוואיה אשמה בלי שום ספק.‬
‫ברגע שהוא יאמין לזה, הוא כבר לא יטריד אותנו.‬
‫יותר מזה, הוא יעריך אותי.‬
‫אני כבר לא צריך תעמולת בחירות.‬
‫אני אנצח ברוב עצום.‬
‫צ'אקראפני, חבר פרלמנט.‬
‫תוך עשר שנים, אני אהיה צ'אקראפני, ראש השרים.‬
‫בסדר. קח אותנו יחד איתך כשתעלה.‬
‫- אתה בהחלט תקבל קידום. - בסדר.‬
‫מה אתה רוצה, בופאטי?‬
‫אני רוצה בית דפוס משלי ועיתון משלי.‬
‫וכסף בלי הגבלה.‬
‫למי אכפת מערכים, עקרונות ואתיקה?‬
‫עיתון משלך.‬
‫עיתון שיתמוך במפלגה שלי.‬
‫אני אסדר לך את זה. לחיים.‬
‫- לחיים! - לחיים!‬
‫אני לא מאמינה שבופאטי עשה את כל זה.‬
‫שנספר למשטרה?‬
‫סמל ראמנה גוש בצד שלהם.‬
‫הם ניצלו את האמון של הציבור ב"שליח"‬
‫והציגו שקר כאמת.‬
‫אני לעולם לא אסלח להם על זה.‬
‫מחר אני אחשוף את פרצופם האמיתי באותו עיתון.‬
‫אני אראה לבופאטי‬
‫איך נראה כוחה של האמת.‬
‫מר צ'אקראפני, חבר הפרלמנט הבא. סליחה, ראש השרים הבא.‬
‫המסיבה הייתה נהדרת.‬
‫מפכ"ל המשטרה לעתיד, נתראה מחר.‬
‫ברגע שהזקן יחזור,‬
‫יהיה לך בית דפוס משלך.‬
‫לך לישון בשלווה.‬
‫רוצה סיגריה?‬
‫מיטב האיחולים, סאטימורטי‬
‫סאטימורטי היה כאן.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אמרת שהוא יחזור מטירופאטי רק מחר.‬
‫זה הספר שהוא חתם עליו בשבילי. שכחתי אותו במכונית שלו.‬
‫איך הוא הגיע לכאן?‬
‫אתה חושב שהוא שמע אותנו?‬
‫בואו נלך.‬
‫קדימה, מהר.‬
‫כן, אני באה.‬
‫מתי חזרתם מטירופאטי?‬
‫לא מזמן.‬
‫טוב, הייתם אמורים לחזור מחר, נכון?‬
‫סיימנו את מה שתכננו מוקדם, אז...‬
‫האדון בבית?‬
‫הוא יצא לעשות משהו.‬
‫יצא?‬
‫באתי מבית הדפוס. הוא לא היה שם.‬
‫לאן את חושבת שהוא הלך?‬
‫אני לא יודעת. הוא לא אמר לי.‬
‫- איך הייתה העלייה לרגל? - היה טוב.‬
‫- אז בסדר. נתראה מחר. - בסדר.‬
‫הוא יודע הכול.‬
‫אני חושב שהוא סיפר גם לאשתו.‬
‫היא נראתה מבוהלת כשהיא הסתכלה עליי.‬
‫הוא יחשוף אותנו בעיתון של מחר.‬
‫כל העבודה הקשה שלנו ירדה לטמיון.‬
‫הוא יהרוס הכול.‬
‫ואתה חושב שפשוט ניתן לו?‬
‫הוא צריך להיות בבית הדפוס כדי להדפיס את זה. הוא לא שם.‬
‫אני יודע לאן הוא אולי הלך.‬
‫ראמנה, אתה תלך לשם. בופאטי, אתה בא איתי.‬
‫מי שם?‬
‫אתה?‬
‫חזרת מטירופאטי מוקדם מהמתוכנן, אדוני?‬
‫אמרתי לך לבוא מחר, נכון?‬
‫היית מוכרח לחזור, לגלות כל מה שקרה‬
‫ולכעוס עלינו?‬
‫זה היה חיוני, אדוני?‬
‫היי, אתה מבין מה עוללת?‬
‫טבלת את הידיים שלך בדם במקום בדיו.‬
‫הרסת כל מידה של כבוד ואחריות שיש במקצוע העיתונות.‬
‫בשביל מה עשית את זה?‬
‫רק בשביל הכסף שצ'אקראפני הציע?‬
‫תתבייש לך!‬
‫הקארמה תגיע אליך, בופאטי.‬
‫החטא הזה ירדוף אותך ואת המשפחה שלך לנצח.‬
‫עשית כל מה שעיתונאי לא צריך לעשות.‬
‫אולי אסלח לראמנה גוש ולצ'אקראפני.‬
‫אבל אתה...‬
‫עליך לעולם לא אחוס.‬
‫אני מתכוון לגלות את האמת לציבור.‬
‫עד מחר בבוקר...‬
‫עזוב אותי!‬
‫היי!‬
‫עזבו אותי!‬
‫ההווה‬
‫בופאטי פגש את אימי למחרת בבוקר‬
‫והזהיר אותה שתאמר לכולם שבעלה נעלם.‬
‫הוא איים להרוג אותי אם היא לא תעשה זאת.‬
‫אני הייתי כל מה שנשאר לאימי.‬
‫אז היא שתקה כדי להגן עליי.‬
‫היא סיפרה לי את האמת לפני מותה.‬
‫אני מצטער, אדוני.‬
‫פתחתי את הפה בלי לדעת את האמת.‬
‫האם מכונת הדפוס עדיין במגדלור סאטיאפטנם?‬
‫אולי כן ואולי לא, אני לא יודע.‬
‫כבר קיבלת את כל המידע שאתה צריך, נכון?‬
‫תכתוב מה שאתה רוצה, איך שאתה רוצה.‬
‫אדוני.‬
‫אני באמת מצטער, אדוני. אבא לא היה צריך...‬
‫זה בסדר. תשכח מזה, כן?‬
‫אדוני, אני אקבל את ההתמחות או לא?‬
‫כשמישהו חדש מצטרף לחברה שלנו,‬
‫יש לנו מסורת לקבל אותו עם עט.‬
‫אתה לא צריך התמחות.‬
‫סיים את הלימודים ובוא לעבוד אצלנו.‬
‫- כל טוב לך, סאתיה. - תודה רבה, אדוני.‬
‫אדוני, אתה תגיע לכנס, נכון?‬
‫כן. תוכל להזכיר לי שוב באותו יום?‬
‫- כמובן, אדוני. - נהדר.‬
‫- בסדר, תודה. - תודה, אדוני.‬
‫אבא, דאגתי מאוד, אתה יודע?‬
‫חשבתי שהוא ייפגע ממה שאמרת ויבטל את ההתמחות שלי.‬
‫אבל הוא הציע לי עבודה.‬
‫עבודה? אצלו?‬
‫אני לא מסכים לזה, סאתיה.‬
‫אני לא רוצה להיות כמוך, אבא. אני רוצה להצליח.‬
‫יש לי הרבה תקוות לעתיד.‬
‫אני מזהיר אותך כי אני רוצה עתיד טוב בשבילך.‬
‫העט הזה שייך לסבא שלך.‬
‫ברגע שאתה בוחר דרך מסוימת,‬
‫קשה מאוד לעזוב אותה.‬
‫תקבל את ההחלטה הנכונה, סאתיה.‬
‫מה יצא לסבא מכל הערכים והעקרונות שלו?‬
‫מה אתה השגת בזה שהלכת בעקבותיו?‬
‫אתה בקושי מצליח לפרנס את המשפחה.‬
‫אני לא יכול לחיות כמוך, אבא.‬
‫סבא. איזה שטויות!‬
‫מגדלור 20:12‬
‫קא‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬