15 ЛИСТОПАДА 2022 РОКУ 7.58 РАНКУ
Ми щось десь пропустили.
Не знаю, що саме.
Ми щось пропустили.
Пані, чому б вам не взяти паузу й не відпочити трохи?
Ви працювали шість годин.
Комісаріат дуже тисне.
Маємо здати звіт за два дні.
- Замовити ще кави? - Ні.
Що, пані?
Це коріння. Глянь на це коріння.
Воно здається дуже товстим.
Пані, там, де ми припаркували машину, росло величезне баньянове дерево.
Може, це коріння того дерева.
Коріння баньянового дерева йде мінімум на три-чотири метри в землю, так?
Так, пані.
Хтось мав дуже глибоко копати, щоб воно так вилізло.
Пам'ятаєш, як глибоко ми копали того дня?
Ми знайшли тіло пса на глибині півтора метра.
Тому коріння не вилізло, коли ми копали землю.
Ви кажете, що Саґар…
Він закопав тіло пса за півтора метра від поверхні.
Але явно копав на п'ять метрів вглиб.
Тільки тоді б так вилізло це коріння.
Як думаєш, чому він копав глибоко?
Де мені поховати нашого А, пане?
- Земля пана Редді пустує, так? - Так, пане.
Закопай там. Я поговорю з паном Редді.
Добре, пане.
Будь-хто, хто розкопуватиме могилу, спиниться, знайшовши пса.
Ніхто не чекатиме другого тіла внизу.
Геніально.
ПОСЛАНЕЦЬ
ЗАМІСЬКИЙ БУДИНОК САҐАРА 8.42 РАНКУ
ВЕДУЧУ ВІДОМОГО YOUTUBE-КАНАЛУ «ТІНІ ПРИВИДІВ»
ПАНІ КІРАН РЕДДІ ЗНАЙШЛИ МЕРТВОЮ
Журналістика…
«Журналістика — Цінності й ідеології».
Відправити це в заміський будинок?
ВИДАВНИЦТВО «ДХУТХА» ВИДАНО 1962 Р.
ВИДАННЯ «ДХУТХА»
ПОРТ КОЛОНІ, ДОРОГА №9, САТ'ЯВЕДУ, ВІШАКХАПАТНАМ — 530035
ВИДАВНИЦТВО «ДХУТХА» САТ'ЯВЕДУ, 10.06 РАНКУ
Пане Саґар?
Пане, що ви тут робите?
- Ти… - Це я, Сатх'я. Студент Журно Ґлобал.
Приходив запросити вас на збори.
- А, так, точно. Сатх'я. - Так.
- Ти залишив заявку на роботу, так? - Так.
- Видавництво «Дхутха»? - Це «Дхутха». Належить нам.
- Воно ваше? - Ну, нашої сім'ї, пане.
Дід був головним редактором Сат'ямуртхі.
- У мене його ім'я. - Сатх'ямуртхі.
Спочатку проходьте.
Прошу, сідайте.
Чаю чи кави?
Ні, дякую.
А де Сатх'ямуртхі?
Але його з нами немає, пане.
У 1962 році він безслідно зник.
Тоді видання і друк газети припинилися.
Моя сім'я все втратила.
Ми перетворили друкарню на дім.
Мені шкода через це.
Але…
Можеш розповісти мені щось про його статті чи книги?
Можете подивитися його кімнату. Це може допомогти.
Ходімо, я вам покажу.
Прошу, проходьте.
Мій дід пан Сатх'ямуртхі.
Ця кімната виглядає так само, як тоді, коли він зник.
Його книги, стіл для читання, газети з тих часів…
Мій батько зберіг усе в його пам'ять.
Сатх'є!
Пане, хвилинку. Зараз повернуся.
- Що, тату? - Сатх'є, хто там?
- Хто сказав, що ти можеш відчиняти двері? - Тату, я…
Чому ти відчинив замок?
Я казав, що нікому, крім мене, не можна відчиняти.
- Тату! - Хто там? Скажи йому вийти!
Тату, прошу.
- Спочатку попроси… - Але, тату…
Чандрамуртхаю?
Це твій батько?
Хто дозволив тобі заходити?
Негайно виходь!
Такі люди, як ти, не мають права туди заходити.
Чому ти тут?
Я досліджую «Дхутху».
Ти вивчаєш «Дхутху»?
Ти навіть не маєш права вимовляти це слово.
Тату.
Ти казав, що маєш піти, коли я повернуся? Іди.
- Але, тату… - Іди, Сатх'є.
Я шукаю певні подробиці.
Ти не знайдеш тут інформації.
Не може бути гіршого, ніж щоб про батька писав такий журналіст, як ти.
У мого батька й цього видання славетна історія.
Не брудни її своєю підлою писаниною.
Що, пане?
Твої слова, що їхня історія славетна, не робить її такою.
Що в ній славетного?
Він відкрив газету, а потім покинув сім'ю і видання.
Що в цьому славетного?
Хто тобі сказав таке?
Ніхто не має мені нічого казати.
Це все є в інтернеті.
Ти читав про це в інтернеті?
І ти ще журналіст.
Ти хоч знаєш базові принципи журналістики?
Тільки перехресно перевіривши інформацію багато разів і з'ясувавши, що це правда,
ми пишемо чи говоримо про це.
Тоді скажи мені. Що правда, а що брехня.
Інакше я напишу тільки те, що знаю.
1962 РІК
ПРЕЗЕНТАЦІЯ КНИГИ
Це презентація книги відомого журналіста
Кодінали Сатх'ямуртхі «Журналістика — Цінності й ідеології»,
ми вас вітаємо та дякуємо кожному гостю, який тут присутній.
Я прошу народного депутата пана Рагхавайю виступити перед зібраннями.
Вітаю всіх.
Я бував на багатьох політичних зустрічах як депутат.
Але бути головним гостем на сьогоднішній презентації книги
змушує мене відчувати гордість.
Сатх'ямуртхі — мій друг.
Його газета називається «Дхутха».
Сьогодні вона на першому місці в Андгра-Прадеші.
Особливість цієї газети в тому,
що якщо інформація з'являється в «Дхутха»,
ми можемо бути впевнені, що це цілковита правда.
Сатх'ямуртхі палко любить
свою країну та журналістське ремесло.
Я маю розповісти про цей конкретний випадок під час визвольного руху.
Тоді Сатх'ямуртхі сформував групу з кількох молодих людей, таких, як він.
Ховаючись від британського ока,
він публікував новини для людей, ризикуючи своїм життям.
Він придумав гарну назву для цього способу передачі новин.
«Дхутха».
І це також назва його газети.
Тоді «Дхутха» стала проблемою для британського генерал-губернатора.
Він прислав людей, щоб зруйнувати друкарню.
Тоді Сатх'ямуртхі зустрівся зі мною і сказав: «Дай їм зруйнувати друкарню.
Якщо вони арештують мене, нехай.
Але маємо захистити друкарський верстат хай там що».
Бо цей друкарський верстат — зброя Сатх'ямуртхі.
Уночі ми вдвох перенесли друкарський верстат на маяк Сат'япатнам.
Британці били нас до півсмерті,
щоб ми сказали, де верстат.
Ми витримали біль і не зронили ні слова.
Коли нас звільнили, ми продовжили видавати «Дхутху» на тому ж маяку.
Відтоді маяк — логотип «Дхутхи».
Поєднуючи свій досвід, любов та повагу до журналістики,
Сатх'ямуртхі написав цю книгу.
Він проступає в кожному слові книги.
Я не знаю нікого іншого, гідного написати цю книгу.
З надією, що вона стане провідним світлом
для наступних поколінь журналістів,
я залишаю вас.
Дякую.
Я дякую всім гостям, які відвідали захід із поваги до мене,
а також моєму дорогому другу Рагхавайї.
Раніше лідери наважувалися йти в політику
з єдиним наміром: робити добро людям і своїй країні.
Рагхавайя із цих людей.
Але часи змінюються.
Усе більше лідерів ідуть в політику
заради влади й грошей.
Разом із політикою, журналістика теж стає корумпованою.
Журналісти, які мають ставити питання щодо помилок,
друкують брехливі статті за гроші.
Пам'ятайте одне.
Політики й журналісти — дві колії для потяга.
Рухаючись паралельно,
вони мають спрямовувати потяг демократії до перемоги.
Ці дві сторони ніколи не мають зустрічатися.
Ця думка надихнула мене на написання цієї книги.
Я не хочу, щоб журналістський сектор був осквернений.
Як журналісти
ми не можемо змінити світ нашими цінностями й принципами.
Але ми можемо надихнути інших людей на зміни.
І ця зміна вестиме країну до прогресу.
«ЖУРНАЛІСТИКА — ЦІННОСТІ Й ІДЕОЛОГІЇ» АВТОР: САТХ'ЯМУРТХІ
- Бхупаті. - Пане.
Муртхі,
ти справді віриш, що політика й журналістика об'єднаються?
І не тільки.
У майбутньому можуть бути ще гірші злочини.
Політичні партії зможуть засновувати власні газети…
і остаточно заберуть свободу журналістики.
От побачиш.
- Так, Бхупаті? - Підпишете для мене?
- Бхупаті, як твій син? - Усе добре, пане.
Ходить до школи.
З ГАРНИМИ ПОБАЖАННЯМИ, САТХ'ЯМУРТХІ
- О, Чакрапані, іди сюди. - Вітаю.
- Муртхі, це Чакрапані. - Добре.
- Вітаю, пане. - Вітаю.
Він заснував нову партію «Голос народу».
І вперше братиме участь у виборах як мій опонент.
Мати своє ім'я поруч із вашим у бюлетені — це честь.
Я не хотів змагатися з вами, пане.
Це час змін, і багато молоді йде в політику.
Однозначно. Я радий.
- Можна з вами сфотографуватися? - Звісно.
Іди сюди.
- Пане Бхупаті, і ви. - Добре.
Церемонія була неймовірною, пане.
Вона не сама сталася, Бхупаті.
Ти зробив її можливою.
Ви так поспішали закінчити книгу, що щось вилетіло з голови.
Саме тому…
ТІРУПАТХІ
Квитки до Тірупатхі?
Ви обіцяли поїхати туди, коли матимете сина.
Уже минуло два роки. Ви про це геть забули.
Думаю, вам слід поїхати.
Фестиваль не можна пропускати.
Це час виборів.
Керувати всім самому буде тягарем.
Жодна робота, пов'язана з виданням, не тягар для мене.
Але Бхупаті…
Він сказав, що подбає про це.
Крім того, ти завжди кажеш,
що, крім тебе, тільки Бхупаті може керувати газетою як годиться.
Чому ти вагаєшся? Поїхали.
Коли потяг?
Думаю, він вирушає о 18.00. Перевірте.
Тримай.
Гей, дивися.
- Куди ми їдемо? - Сьогодні Аюдха Пуджа.
Я дав розпорядження у друкарні. Ми туди.
ВИДАВНИЦТВО «ДХУТХА»
- Суббає. - Пане.
- Ритуал почався? - Ні, пане. Чекаємо вас.
Ходімо.
- Суббає. - Пане.
Ми їдемо в Тірупатхі.
Нас не буде три дні.
Бхупаті затверджуватиме, які статті друкувати.
- Виконуй його накази. - Звісно.
Бхупаті, після ритуалу треба поїхати в маяк.
Що це, любий?
Якщо я роблю невелику помилку під час письма, як правило, негайно викидаю папір.
Сміттєвих кошиків для цього вже мало.
Треба робити менше помилок.
- Чекай. Я тут приберу. - Лакшмі, зробимо це пізніше.
Дай мені куркуму та кіновар. Починаємо ритуал.
Лакшмі, ти знаєш мою історію з цим, так? У ті дні це допомогло…
Знаю, любий. Ти повторював це чимало разів.
Це була твоя зброя під час визвольного руху.
Ви через багато всього пройшли.
Це ніби твоє перше дитя.
- Щось іще? - Це все.
Сушіло.
- Що таке, любий? - Глянь на це.
Фото з учорашньої церемонії.
Гарне.
Забула. Нам потрібні кокоси для ритуалів холі післязавтра.
- Послати Калпану на ферму? - Звичайно.
Тоді добре.
Калпано.
- Калпано! - Іду, пані.
Я прибираю кімнату.
Що сказав лікар?
Схоже, вона не зможе більше ходити.
Поки він дав ці скоби.
Скоро доведеться садити її в інвалідний візок.
Знаєте, що кажуть про шульгу?
- Що? - Кажуть, що вас любить шайтан.
- Очевидно, ви родичі. - Це правда.
Ну, як тобі символ нашої партії?
- Дуже гарний. - Я маю виступити із заявою.
Партія «Голос народу» нищить суперників своїм домінуванням у суспільстві.
Подобається? Надрукуй це в газеті.
Подумаємо про переможні заяви пізніше.
Як ви плануєте виграти?
Скажіть мені.
Я відправив Сатх'ямуртхі до Тірупатхі, як ви просили.
Він повернеться за три дні.
У нас є лише три дні, щоб це зробити.
Який план?
У домі Рагхавайї є служниця Калпана.
У неї спокусливий коричневий колір шкіри.
Про що ви в біса кажете?
Я не хочу партію, яку звіє вітер.
Моя партія має існувати поколіннями.
Це означає, що ми маємо планувати все, починаючи з низів.
Ясно?
Я маю вплив на Калпану вже два роки.
Зараз вона зробить усе, що я скажу. Вона сліпо вірить мені.
Я дав їй важливе завдання.
- Я поясню. - Перепрошую.
Це вона.
Бхупаті, почекай дві хвилини. Зараз буду.
Вибачте.
Вибач…
Пусти мене. Ще хтось побачить.
Ти принесла?
Так.
Ось.
Я так боялася, що хтось побачить, знаєш?
Було важко.
У мене так болять руки.
О, ні! У тебе болять руки?
Так краще?
Ти принесла це з кімнати, як я казав?
Так, з кімнати пана нагорі.
Добре.
Тоді приходь у той самий час завтра, добре?
А тепер обережно назад.
Що це?
Калпана принесла це з кімнати Рагхавайї.
Ви спокушали її два роки заради цієї клямки?
Слухай мене уважно, Бхупаті.
Це латунна клямка.
Я піду з цим до Самбада,
зроблю дві копії із заліза
та покрию їх латунню.
Якщо ми попросимо його зробити цю клямку тоншою,
зможемо легко рухати її туди-сюди.
Дай мені цей магніт.
І гвіздок.
Магніти не притягують латунь.
Але якщо це залізо,
ми зможемо відчиняти й зачиняти клямку ззовні.
Відчиняти й зачиняти.
Я потренуюся з однією із клямок.
Переконаюся, що легко можу відкрити клямку магнітом.
Іншу клямку я дам Калпані.
Візьми це і встанови в кімнаті пана. Добре?
І візьми ще й це.
- Що це? - Солодощі.
Роздай їх пану й усім в домі.
Навіщо?
Скажи їм, що заручилася.
Ми ж одружимося після виборів, так?
Сама не їж солодощі.
Коли прийдеш увечері до озера, я дам тобі особливі солодощі.
Добре?
- Добре. - Іди.
Калпано, надворі граються діти. Пригости і їх теж.
Я вже дала їм, пані.
Який привід, люба?
Вона одружується, дядьку.
Тому вона роздає солодощі.
То коли ти познайомиш нас із нареченим?
Сказав, що скоро прийде і попросить вашого благословення.
Це чудово. Слухай, люба. Ми всі ухвалили рішення.
У тебе немає кого назвати сім'єю.
Ми ніколи не вважали тебе чужою.
Ти одна з нас.
Тому для твого весілля,
і щоб переконатися, що ти не матимеш труднощів потім,
ми відкрили банківський рахунок на твоє ім'я.
Відтепер ми щомісяця кластимемо туди якусь суму.
Добре, пане.
Став у центрі.
- Де мої солодощі? - Ось, пане.
Любий!
Калпано, іди сюди.
- Відремонтувала клямку? - Так.
- Роздала солодощі? - Так.
Ти казав про особливі солодощі.
Так. Спочатку заходь.
Ні. Нас може хтось побачити.
Хто тут є? Не хвилюйся через це. Заходь.
Крім того, ми одружуємося. Чого соромитися? Заходь.
Я сказав, заходь.
Пусти мене.
- Тут нікого немає. - Пан така хороша людина.
Він поклав 15 тисяч на мій банківський рахунок на наше весілля.
Справді?
Нащо ти просив мене зняти клямку й поставити назад на те ж місце?
Дозволь сказати навіщо.
Коли я її вб'ю,
ти вже власноруч надрукуєш газету для наступного дня.
Іди до озера разом з офіцером Раманою та пресою за пів години.
Ясно?
Спочатку відправте тіло на розтин.
Що сталося, пане?
Суїцид, друже.
Була служницею у пана Рагхавайї.
Вони зґвалтували її гуртом.
Вона злякалася приниження, якщо це випливе.
Тому написала передсмертну записку й утопилася.
Що ви кажете, пане?
За цим стоїть депутат Рагхавайя?
Так, це він.
Не можу в це повірити.
Ми розслідуватимемо це вранці.
Ну все. Ходімо.
Газета.
СЛУЖНИЦЯ ДЕПУТАТА РАГХАВАЙЇ СКОЇЛА СУЇЦИД
Що сталося в тому домі?
Хто стоїть за самогубством невинної душі?
Він вдавав хорошу людину,
яка боролася під час визвольного руху.
Фактично він бере на себе заслугу за нашу незалежність.
Яка його відповідь на це?
Де гарантії, що це не станеться з вашими жінками?
Хто стоїть за цією жорстокістю?
Його сини чи сам Рагхавайя?
Я був розчавлений, коли побачив новину вранці в газеті «Дхутха».
Ми добре знаємо газету «Дхутха» і пана Сатх'ямуртхі.
Він публікує тільки правдиву інформацію.
Більше того, Рагхавайя — друг пана Сатх'ямуртхі.
Він не пощадить злочинця, навіть якщо це його друг.
Хіба ми дамо їм піти?
Ні, ми не дамо їм піти…
Невже всі ці роки ми обирали таку огидну людину?
Я не кажу це з огляду на вибори.
Я глибоко засмучений цим трагічним інцидентом.
Я ставлю їм питання від імені бідних.
Ми не можемо пощадити таку людину.
Витягнімо його сюди і зійдімося з ним. Пішли.
Гей, Рагхавайє!
Хто відповідальний за те, що сталося? Виходь!
Ти маєш нам відповісти!
Виходь!
Чекайте, люди!
Заспокойтеся!
Ми його арештуємо, щойно поговоримо з ним.
Пане Рагхавайя.
Пане Рагхавайя, відчиніть двері.
- Ламайте двері. - Добре, пане.
Агов, ідіть обшукайте кімнати.
- Добре. - Перевірте всі кімнати.
Унизу двері всіх кімнат відчинені.
- Нікого немає вдома. - Добре. Ходімо.
Пане Рагхавайя.
Пане Рагхавайя!
Двері зачинені зсередини.
- Виламайте їх. - Добре, пане.
Це жахливо, пане.
Вони вчинили масове самогубство.
Це сьогоднішня газета.
Вони думали, що ніхто не дізнається.
Глянь, чи зачинені вікна.
Усі вікна зачинені.
І вхідні двері зачинені.
Немає чого підозрювати.
Це точно самогубство.
Мамо. Тату.
Обережно.
Думаю, Суббая вдома.
Що це, Суббає?
Пане…
СЛУЖНИЦЯ ДЕПУТАТА РАГХАВАЙЇ СКОЇЛА СУЇЦИД
- Хто це написав? - Бхупаті.
Він прийшов у друкарню вночі і відправив усіх додому.
Мені це здалося підозрілим.
Але я не чекав, що він зробить таке.
Що відбувається, любий?
Вона працювала на ту сім'ю понад десять років.
Вони ставилися до неї, як до дочки.
Думаєш, вони могли зробити щось таке?
Я поговорю з Рагхавайєю.
- Пане. - Так?
Уся сім'я скоїла масове самогубство цього ранку.
О боже!
Ні. Цього не могло статися. Я маю іти.
Бхупаті!
Гей, Бхупаті!
- Що сталося? - Де Бхупаті?
Його немає вдома. Вийшов.
- Куди він пішов? - Не знаю.
Зараз він багато часу проводить із Чакрапані.
- Будьмо, Бхупаті! - Будьмо!
- Будьмо, Рамано Ґош! - Будьмо!
«І ця зміна вестиме країну до прогресу».
«Політики й журналісти — дві колії для потяга.
Які не перетинаються».
Ото дурня!
Ми не дурні, щоб слухати маячню старого.
Забудь про колії, Бхупаті.
Маємо змішатися, як молоко й вода.
Допомагати одне одному.
Убий будь-кого, хто стоїть на шляху, і йди до вершин.
У цьому справжня суть політики.
Тільки ті, хто можуть убити, вічно царюватимуть на землі.
Чому ти вбив усіх, крім малої дівчинки?
Малої дівчинки?
Якої малої дівчинки?
Другої доньки молодшого сина. У неї поліомієліт.
Вона була в кутовій кімнаті.
Поліомієліт? Я її не помітив.
Без проблем. Пощастило малій.
- Що ти з нею зробив? - Послав до родичів.
Відправити тіла на кладовище, пропустивши розтин, було важко, знаєте?
Так, Рамано, твою роботу ще не закінчено.
Завтра повернеться Сатх'ямуртхі.
Ти маєш йому сказати, що провів детальне розслідування.
Що сім'я зґвалтувала дівчину.
Маєш переконати його,
що родина Рагхавайї на 100% винна.
Щойно він у це повірить, більше не потурбує нас.
Більше того, він цінуватиме мене.
І мені більше не доведеться проводити виборчі кампанії.
Я виграю з великим відривом.
Депутат Чакрапані.
Через десять років я буду головним міністром Чакрапані.
Гаразд. Бери нас із собою, коли йтимеш угору.
- Вас точно підвищать. - Добре.
Чого ти хочеш, Бхупаті?
Я хочу власну друкарню і власну газету.
І незліченні гроші.
Кого цікавлять цінності, принципи й етика?
Твоя власна газета.
Газета, яка підтримуватиме мою партію.
Я це зроблю. Будьмо!
- Будьмо! - Будьмо!
Не можу повірити, що Бхупаті зробив це все.
Ми скажемо поліції?
Офіцер Рамана Ґош на їхньому боці.
Вони скористалися тим, що публіка вірить газеті «Дхутха»,
і перетворили брехню на правду.
Я ніколи їм цього не пробачу.
Я їх викрию завтра в тій же газеті.
Я покажу Бхупаті,
якою може бути сила правди.
Пан Чакрапані, наступний депутат. Вибачте, наступний міністр.
Вечірка була шикарна.
Майбутній начальнику поліції, побачимося завтра.
Щойно старий повернеться.
Ти матимеш власну друкарню.
Спи мирно.
Хочеш сигарету?
З ГАРНИМИ ПОБАЖАННЯМИ, САТХ'ЯМУРТХІ
Сатх'ямуртхі був тут.
Про що це ти?
Ти казав, що він в Тірупатхі до завтра.
Це книжка, яку він мені підписав. Я забув її в його машині.
Як вона опинилася тут?
Думаєш, він нас підслухав?
Ходімо.
Пішли, хутко.
Так, іду.
Коли ви повернулися з Тірупатхі?
Та от щойно.
Добре. Ви ж мали приїхати завтра, так?
Ми пройшли наш шлях швидше, тому…
А пан удома?
Він пішов у справах.
Пішов?
Я приїхав з друкарні. Там його не було.
Як думаєте, куди він пішов?
Я не знаю. Він мені нічого не сказав.
- Як пройшло паломництво? - Добре.
- Тоді гаразд. Побачимося завтра. - Добре.
Він усе знає.
Думаю, сказав своїй дружині.
Вона запанікувала, побачивши мене.
Він викриє нас у завтрашній газеті.
Уся наша праця піде коту під хвіст.
Він усе зіпсує.
І ти думаєш, ми йому дозволимо?
Він має бути в друкарні, якщо хоче друкувати. Але ні.
Я знаю, куди він міг піти.
Рамано, ти туди. Бхупаті, ти зі мною.
Хто там?
Ти?
Ви повернулися з Тірупатхі раніше, ніж планували?
Я ж казав вам приїхати завтра.
Навіщо ви повернулися, дізналися про все це
і розізлилися на нас?
Нащо це було треба, пане?
Гей, ти розумієш, що ти накоїв?
Ти забруднив руки кров'ю, а не чорнилом.
Ти знищив суть поваги й відповідальності журналіста.
Для чого ти це зробив?
Просто заради грошей, запропонованих Чакрапані?
Ганьба тобі!
Карма тебе наздожене, Бхупаті.
Цей гріх переслідуватиме тебе й твою сім'ю вічно.
Ти зробив усе, чого не мав робити журналіст.
Я б міг пробачити Раману Ґошу й Чакрапані.
Ти…
Але я ніколи не пожалію тебе.
Я викрию правду суспільству.
Завтра вранці…
Пустіть мене!
Агов!
Пустіть!
НАШІ ДНІ
Наступного ранку Бхупаті прийшов до мами
й наказав говорити людям, що її чоловік зник.
Інакше погрожував убити мене.
А в матері був тільки я.
Тому вона мовчала, щоб захистити мене.
Вона розповіла мені правду на смертному ложі.
Мені шкода, пане.
Я базікав, не знаючи правди.
Друкарський верстат досі в маяку Сат'япатнам?
Можливо. А може, ні. Я не знаю.
Ви отримали всю потрібну інформацію, так?
Пишіть, що хочете й коли хочете.
Пане.
Мені справді шкода, пане. Тато не мав…
Усе гаразд. Не хвилюйся про це. Добре?
Пане, моє стажування в силі?
Коли приєднуються до нашої компанії,
наша традиція вітати новачків ручкою.
Тобі не треба стажування.
Закінч навчання і приходь на роботу.
- На все добре, Сатх'є. - Дуже дякую, пане.
Пане, ви прийдете на збори, так?
Так. Можеш ще раз нагадати у день зборів?
- Звичайно, пане. - Чудово.
- Добре, дякую. - Дякую, пане.
Тату, я так хвилювався.
Я думав, його образять твої слова, і він скасує моє стажування.
А він запропонував роботу.
Працювати? З ним?
Я не приймаю цього, Сатх'є.
Я не хочу скінчити, як ти, тату. Я хочу бути успішним.
Я маю багато надій на майбутнє.
Я попереджаю тебе, бо хочу хорошого майбутнього для тебе.
Ця ручка належить твоєму діду.
Коли обираєш певний шлях,
дуже важко від нього відступити.
Ухвали правильне рішення, Сатх'є.
Куди дідові цінності й принципи привели його?
Чого досяг ти, наслідуючи його?
Ти навіть не міг прогодувати сім'ю.
Я не можу жити, як ти, тату.
Дід, боже!
МАЯК 20.12
KА
Переклад: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Роман Захарчук