CENTRUL SAGE GROOVE SPITAL DE PSIHIATRIE
ARIPA DE EST - NU ADUCEȚI ȘIRETURI, CUȚITE, PIXURI, ARME DE FOC
- Când a început? - Acum patru-cinci minute.
ÎN URMĂ CU TREI ANI
Sam!
E bine.
E în regulă.
- E în regulă. Sunt aici. - Tu știai de compusul ăsta V?
- Nu! - Cum ne-au putut face asta mama și tata?
- Credeau că ne dau puteri. - Mie mi-au dat mai mult decât atât.
Mi-au făcut creierul varză!
Bine.
Puteam să fiu și eu...
normal.
Trebuie să-ți spun ceva.
Cu sau fără medicamente, tot ai fi un ciudat fără margini.
Nimic din astea nu contează. Contează doar că ești fratele meu.
- Și te iubesc. Bine? - Bine.
Bine.
Sam! Oprește-te, bine? Gata! Sam, nu!
- Doamne Sfinte! - Rahat!
- Înapoi! - La pământ! Acum!
Stai naibii la pământ!
Sam...
Cheamă ajutoare!
Sam! Culcă-te!
- Ești bine? Nu te trezeai. - Sunt bine.
Nu știam dacă să chem o ambulanță sau să sun la urgențe...
- Andre, sunt bine. Serios. - Da?
Mi-am folosit prea mult puterile. Asta-i tot.
Bine.
Îmi aduci pastilele de acolo?
- Da, sigur. - Mersi.
Cele albastre din stânga. Mulțumesc.
A fost o prostie ce-ai făcut. Puteai să fi făcut un anevrism.
Stai să reformulez pentru tine.
„Mulțumesc, Cate, că ai avut geniala idee să-mi urmărești telefonul
„și apoi să mă salvezi de prostia mea monumentală.”
E o reformulare bună.
A fost nasol ce i-au făcut acelui om de serviciu.
Da.
- Cine sunt? - Nu știu. Dar am aflat ceva.
- Rahat! Ăsta e Sam. - Da.
Trăiește? Luke spunea adevărul?
În prima noapte când Sam încerca să scape,
eu și Marie l-am oprit.
- Nu aveați de unde să știți. - Și acum ce facem?
- Momentan, nimic. Stăm cuminți. - În niciun caz!
Fratele lui Luke e torturat în... Ce-o fi asta.
Nu. Sam trebuie să scape, iar noi trebuie să-l scoatem acum.
- Cum? - Ne folosim puterile.
Și cum a funcționat asta pentru Luke?
Dacă te duci acolo, vei fi prins, și apoi cine știe ce...
Cate...
- ... gândește-te doar cum... - Cate, nu!
Te-aș putea forța.
- Bine. - Aș putea s-o fac.
Atunci, fă-mă să mă opresc! Nu vei face asta.
Nu mie.
Te rog, nu face o prostie! Nu te pot pierde și pe tine.
Marie?
Emma?
Aici, jos.
Mâncare.
Deci,
ca să crești, trebuie să mănânci, și, ca să te micșorezi...
Da. Uite ce e, sunt foarte obosită.
Toată noaptea m-am luptat cu furnici, deci...
Bine.
Noapte bună!
Nu! E puțin cam aiurea, nu?
Am mai trecut prin asta, așa că-ți spun pe scurt.
Nu e o tulburare de alimentație. Așa devin eu mică.
- Da, mama știe. Și, da, dețin controlul. - Deții controlul?
- Sunt bine. - Erai așa mică, de abia te puteai mișca.
- Dacă nu veneam acasă la timp? - Nu e mare lucru.
Poate ar trebui să iei o pauză.
- Vorbește cu cineva, caută ajutor! - Și tu te tai.
- Tu faci pauză? Cauți ajutor? - E diferit. Asta e puterea mea.
Mulțumesc.
Serios. Dar azi m-a compătimit jumătate din școală. Așa că, dacă nu te superi...
- Nu te compătimesc. - Nu trebuie să facem asta.
Ne putem concentra la cursuri, cum ai zis. Putem fi doar colege de cameră, bine?
Bine.
Cum zici tu.
LINIȘTE ÎNCHIS PENTRU UN EVENIMENT PRIVAT
Deci, deoarece e o gală memorială și o licitație în plic închis,
mă gândeam la o panglică roșie și una albastră. Patriotică, puternică...
Bine. Astea sunt coduri pentru afecțiuni congenitale cardiace și sindromul Noonan.
Bine. Atunci, doar albastru.
Alopecie, cancer anal, antibullying.
Bine. Vom găsi ceva care e...
- Mov sau portocaliu sunt folosite? - Lupus. Ajută-mă, Janet!
Îmi pare rău. Știu că nu ai cinci ani. Din obișnuință.
- Fiicei mele îi plăceau astea. - Ai o fiică?
Am avut.
Voiam să-ți zic după interviul de aseară că sunt foarte mândră de tine, Marie.
Mersi. Nu sunt sigură ce am făcut pentru asta.
Când blonda aia vopsită te-a atacat cu tot rahatul ăla despre sora ta?
A fost intenționat, apropo. Cine știe dacă era adevărat?
- Ce? De ce? - Plânsul în fața camerei crește ratingul.
Dar nu ai lăsat-o să te afecteze. Ai rămas dură, ai arătat echilibru.
Mersi.
- Ce nemernică! - O mare nemernică.
Ascultă! Vreau să vii cu mine la strângerea de fonduri Brink de diseară.
Poți întâlni niște absolvenți, donatori importanți.
Nu aș ști ce să fac. Nu am fost niciodată...
Doar să zâmbești. Lasă-i pe ei să facă pe grozavii!
Nu te presez, dar mi-ar plăcea să mă pot lăuda cu tine. Ce zici?
Da.
- Da? - Da. Bine.
Excelent! Mănâncă, până nu se răcesc.
- Ai înfruntat un monstru. - Sunt doar fata care era acolo.
Știu. E doar un boboc.
Dar observați tremurul vocii.
Puternică și modestă. E mai greu decât pare. Are talent înnăscut.
- Mulți vă vor spune... - „Talent înnăscut...”
Puterile ce implică sânge pot duce oricând la un proces.
- Dacă are hepatită C? - Nu are.
Tu ar trebui să fii acolo.
- Știu. Ai dreptate. - Cel mai important moment din cariera ta.
Îmi pare rău.
Când nu ai venit, mă gândeam să sun la spitale.
Am dat-o în bară. Am dormit și nu am auzit alarma și te-am dezamăgit.
Nu e vorba despre mine. Ci să-ți pese de viitorul tău.
- Nu pot fi singurul căruia să-i pese. - Nu ești. Ai dreptate. Nu ești.
Consiliul votează mâine noi clasamente.
Vii la strângerea de fonduri. Să-i lingușești pe toți membrii.
- Ai înțeles? - Da, dle.
Tată,
dacă aș putea face ceva eroic, să ajut oameni, ar fi bine, nu?
... urați-i bun-venit lui Polarity!
Mulțumesc de invitație.
LIPSEȘTE RON LEHMANN
Emma! Stai! Poți aștepta o clipă?
Încerc să zic că-mi pare rău.
- Tulburarea ta e adevărul tău... - Nu e. Așa devin eu mică.
Nu aveam dreptul să-ți public povestea. Bine? Îmi cer scuze.
- Tu filmezi asta? - Vreau să știe toți ce rău îmi pare.
Scumpo!
- Nu! - Te-am căutat peste tot.
Ai uitat?
Diseară e gala. Haide!
GALĂ MEMORIALĂ TRIBUT ȘI LICITAȚIE ÎN PLIC
E mai drăguță decât invitația lui Sophie la petrecerea ei, și i-a avut pe BTS.
- Probabil au costat o avere. - Cum ești cu mâncatul?
Ești singură acum. Trebuie să ai grijă cu caloriile.
- Ai un jurnal al mâncării? - Da, sunt complet echilibrată.
Arăți mai mică decât de obicei. Ar fi bine să mai adaugi 50 de calorii.
Am să-ți verific înălțimea.
- Am un metru... - Mamă, nu mă măsura!
Îmi pare rău.
Bine.
Am văzut clipul slăbănoagei ăleia despre tine.
- Cum ești? - Am avut zile mai bune.
A fost dată afară din Seducție Fatală pentru că juca prost, dacă ajută.
- Nu ajută. Stai! A fost dată afară? - Da.
Nu ajută. Sincer, vreau doar să mă ghemuiesc și să mor.
Toți se holbează la mine.
Bine. Scumpo, ascultă-mă!
Când tatăl tău a plecat cu siliconata aia,
sau când am fost dată afară de la Vought, eu m-am ghemuit și am murit?
- Nu. - Nu. Bine? M-am reinventat.
Și exact asta vom face diseară pentru tine.
- Mamă, ce vrei să spui? - Ce zic eu mereu?
Să fac pipi după sex?
- Cate. - Marie.
Nu te-am văzut de la...
Voiam să-ți zic că-mi pare rău. Luke a fost foarte drăguț cu mine.
Adică, până să înnebunească?
Ce bine că ai oprit frenezia ucigașă a monstrului de una singură!
Ai văzut interviul.
Îmi pare rău.
- Știu că Luke... - Exact asta e!
Tu nu l-ai cunoscut pe Luke.
Ce amuzant era, cât își iubea familia.
Dar nuanțele nu interesează, nu?
Îmi pare foarte rău.
Nu poate fi adevărat!
Nu pare adevărat.
CU TREI ANI ÎN URMĂ
Îmi pare foarte rău.
Nu are sens. El nu s-ar fi sinucis.
Trebuia să fi fost acolo.
L-aș fi putut opri.
- Hei! - L-aș fi convins să renunțe. La naiba!
Sam era foarte bolnav, bine? Nu puteai face nimic.
Zi-mi că o să fiu mai bine.
Nu vreau să mă simt așa. Nu așa. Te rog.
Cred că e ceva prin care trebuie să treci. Îmi pare rău.
Dacă ea este înaintea mea în clasament, o să mă ia toți dracii.
- Suntem toți în top 10. Ce contează? - Stai puțin! O să-mi dau drumul.
Bine.
Problema e că mincinoasa aia mică îmi fură munca.
- Pleacă! - Jordan? Tu ești?
- Scumpule? - O clipă.
- Cine e? - Dispari. Sunt ai mei.
- Nici măcar nu am terminat. Bine. - Jordan!
Ce naiba?
Jordan?
Deschide!
Știm că ești acolo. Deschide!
Vin acum!
Eu și mama ta suntem aici. Părinții tăi preferați.
- Surpriză! Ești surprins? - Da, aș folosi termenul ăsta.
Voiam să îi aducem omagiile noastre lui Brink. Știm cât însemna pentru tine.
Te considera un tânăr integru.
Îți e foame? Ți-am adus un burger Vought A. Cu calamari prăjiți.
Mersi.
O SEARĂ PRIVATĂ CU THE DEEP
SET COMPLET DE PRODUSE DE FRUMUSEȚE VOUGHTALITY
A-Trainers. Sunt senzaționali!
Sunt cu autograf.
Sunt semnați pe talpă, se șterge repede, dar știi că au fost semnați.
Marie, aici!
Doamnelor, aici!
Marie, aici!
E și mai perfect de imperfectă în realitate.
Ai găsit una reală.
Ai tăi cred că sunt foarte mândri.
Da. Tata mereu se laudă băieților cu care joacă baschet.
- Sunt aici? - Nu.
Sunt amândoi în Camerun. Medici fără frontiere.
Sincer, după haosul cu Băiatul de Aur, nu sunt sigură cât să ofer.
Cum zici, Bonnie, concentrarea asupra eroilor masculini albi e problematică.
Dacă vrei mai mulți eroi ca Marie, am nevoie de ajutorul tău
Nu știu dacă te reprezintă cineva, dar poftim cartea mea de vizită.
Cartea mea de vizită.
Scanează aici ca să primești un cod unic cu cartea mea de vizită.
- Sper să-ți cunosc părinții în curând. - Sigur. Și eu.
Mă prefac că nu știu ce vârstă ai. Te-ai descurcat de minune.
Da.
Nu știu. M-am simțit destul de nasol să mint despre familia mea.
Oamenii ăștia nu vor să audă adevărul iar tu nu vrei să-l spui.
Noroc că Jordan nu are vedere laser!
Ai grijă! Acum, că nu mai e Luke, lupta pentru primul loc va fi dură.
- Iar tu ai o țintă pe spate. - Eu? Sunt doar o boboacă.
Fă ce-ai făcut și până acum, și poate vei fi primul boboc din istorie pe primul loc.
Pământul către Emma.
Scuze. Ea e mereu visătoare.
- Emma, ea e Courtenay Fortney. - Încântată.
E producător senior la Vought.
A realizat Super în America, Cetățeana Starlight,
interviul de aseară cu colega ta de cameră, Marie.
Ești colegă cu Marie? Nu știam. E o adevărată raritate.
Da, e grozavă.
În fine, eu și Courtenay am vorbit în ultimele zile.
Și vrea să te convingă să faci parte din următorul ei reality-show.
- Serios? - Little Cricket. Distractivă, luminoasă.
Dar nimeni nu știa de punctul slab.
Scuze. „Punctul slab”?
- E o schimbare. - O schimbare completă și totală.
Little Cricket e moartă, fie-i țărâna ușoară! Acum este Emma,
adolescenta care răzbate la Uni God. Doar că acum
luptă cu inamicii ei interiori, de la imaginea corporală,
la tulburarea de alimentație...
- Tulburare de alimentație? - Da.
Știi și tu, noțiunea crudă a societății asupra perfecțiunii feminine, nu?
Astea nu sunt chestii personale?
Asta e ideea. Le scoatem la lumină.
Dacă e să fiu sinceră cu tine, ne-am cam săturat de strălucirea Vought.
Vreau emoție! Vreau durere adevărată, bine?
Acum avem variantele Mâncată de vie sau Simțindu-mă mică.
Este un punct de plecare. Îl putem dezvolta, scumpo.
Îmi pare rău. Scuzați-mă. Trebuie să merg la toaletă.
Nu vreau să mă laud, dar am cele mai bune note. Criminalistică, luptă.
- Nu-ți place să te lauzi? - Știu cum merge treaba.
Știu că administratorii decid clasamentul. M-ar bucura votul dvs.
Te plac, Jordan. Aș vrea să-mi placă și scorul tău.
Clasamentul Q, recunoașterea numelui, tendințele sociale, toate sunt în jos.
Brink zicea că cifrele alea nu contează.
- El nu mai e aici. - Salut!
Suntem părinții lui Jordan. Paul, și soția mea, Kayla.
- Încântată! - Kyle Vogler. Aveți un copil bun.
- Un adevărat carierist. - Să nu vă lăsați păcălit.
A fost o adevărată teroare când era copil. Suntem din Rochester. Tu de unde ești?
- Ce rochie frumoasă! - Mersi.
Cum faci pipi cu ea?
Vrei să dau drumul la apă?
- Îmi pare foarte rău, Emma. - Toți am trecut prin asta.
Nu, vreau să zic pentru tot.
Nu vreau să fim doar colege de cameră. Și nu te compătimesc.
Chiar deloc. Aș vrea să fiu ca tine. Ești al naibii de dură.
Știu că e probabil puțin cam prea târziu, dar chiar aș vrea să fim...
prietene.
Mulțumesc.
Nu știu dacă pot face pipi așa.
Relaxează-te!
Când era în clasa a treia, era o fată, Ruby.
- Nu-l face de rușine! - A fost demult.
Jordan o urmărea pe Ruby peste tot, încercând s-o sărute.
În ziua de azi nu mai poți face așa ceva. Până într-o zi,
când Ruby l-a lovit în față cu o cutie de mâncare.
I-a scos dintele din față. Asta da atitudine!
Mereu ziceam că ei doi se vor căsători cândva.
Ce s-a întâmplat cu ea, Jordan?
În liceu obișnuiam să probăm împreună rochii de bal.
Deci, am putea fi soție și soție.
- Îmi cer scuze. Poate deveni dramatic. - Nu ai de ce să-ți ceri scuze.
Aveți un copil bun. Vă las să vorbiți.
Absolut. Ești vedeta emisiunii. Normal că vrem să-ți auzim ideile.
Bine. Deci, poate nu trebuie să fie o poveste moralizatoare sau...
De ce n-ar putea fi inspirațională?
Nu ca Regina Maeve, dar ca ea, știți ce zic?
Scumpo, tu nu ești ca...
Trebuie să profiți de ceea ce ai tu.
Dar e...
Mă exploatează.
Cred că, în lumea reală, toți se folosesc de toți.
Și cred că asta te-ar putea ajuta într-un milion de feluri.
Ea m-a învățat cum să fac.
Cum să-mi bag degetele pe gât până să-mi vomit bila.
Du-te dracului!
Măi să fie! Asta e fantastic.
O să ai nevoie de o cameră întreagă pentru toate Premiile Publicului.
Plătesc contribuțiile pentru anul ăsta. Încă conduci Vought for Tots, nu?
Mă scuzați. Trebuie să merg la toaletă. De la prea multă șampanie.
- Să te întorci repede! - Desigur. Da.
Bună! Ce faci?
- Ce e? Nu pot să cumpăr un bilet? - Ai foțat lumea să-ți dea băutură.
Mă jignești.
Bine, nu pot să cred că... Bine, da, am făcut-o.
Dacă toți îl vor venera pe Brink și-l vor critica pe Luke,
măcar să obțin și eu ceva de băut.
Ar trebui oare să vorbim despre situația noastră sexuală?
Scuze. A sunat tare prost.
- Da, doar că nu acum. - Da. Nu acum.
- Mai târziu. - Bine
- Dar da. - Bine.
„Relație sexuală”?
Bună!
- Ce faci? - Sunt Andre.
Da, știu cine ești.
- Tu ești Cricket, nu? - Emma.
- Nu o să vomit pe pantofii tăi. - Am văzut filmulețul. Dă-o dracu' pe aia!
Promoția bobocilor e sălbatică anul ăsta.
Sincer să-ți spun, voiam să vorbesc cu tine.
Voiai să vorbești cu mine?
Chiar am venit să te susținem.
Nu a fost un drum ușor, să știi. Dr. Cohen zice să lăsăm fiecare de la el.
- Paul, nu aici. - Ideea e că încercăm.
Nu sunt băiat, tată. Nu mereu. Și-mi pare rău că nu-ți place.
Dar ești! Ești băiatul meu, primul copil.
Ziua în care te-ai născut a fost cea mai frumoasă din viața mea.
Credeam că-ți oferim o înzestrare cu Compusul V.
Chiar ați făcut-o.
- Putem să nu vorbim despre asta? - Poate pentru tine.
Nu sunt bigot. Știu că mulți copii nu au de ales. Dar tu ai.
Poți fi băiat pentru totdeauna, dacă vrei.
Uneori cred că te transformi în fată ca să-mi faci în ciudă.
Paul, oprește-te!
Sunt doar
copilul dependent de PlayStation.
Care merge la Olive Garden pentru grisine, se uită la Property Brothers.
Nu m-am schimbat niciodată, tată.
Am fost mereu la fel.
Ce dracu'?
Ce dracu'? Ce mama dracului?
Da.
Ce fac? La dracu'! Ne-ar putea face și nouă asta? Să spunem cuiva?
Am doar asta și ce mi-a zis Luke înainte să moară. Nu e credibil.
Trebuie să mergem acolo și să aflăm unde e fratele lui Luke.
Dar nu pot să fac asta fără să mă prindă.
Dar poate...
Rahat!
Când o zic cu voce tare, pare a fi o idee super proastă.
- Uită ce am zis... - Nu, mă bag, frate.
Pentru că e o chestiune de viață și de moarte.
Iar tu ești boboacă nu ești interesată de lupta împotriva răului.
- Știi ce? Uită că am zis ceva! - Da.
Dar, indiferent de ce zici, da.
ȘCOALA DE LUPTĂ CONTRA INFRACȚIUNILOR
GPS-ul e conectat la mobilul meu. Reține, doar recunoaștere, nimic altceva.
Cred că aici e, dar, dacă vezi ceva dubios, renunță!
- Care e numărul camerei? - Camera patru, aripa nord-vest.
- Ne vedem într-o oră. - S-a făcut. Am înțeles. Bine.
- Ești bine? - Da, sunt doar încă fumată.
Dumnezeule! Bine. Ai grijă, da?
S-a făcut.
ARIPA DE NORD-VEST-4 ARIPA DE NORD-VEST-5
Betsy, ține-o tot așa dacă nu vrei cina!
Ești reală?
Încep prin a vă ura bun-venit aici în aceste circumstanțe grele.
Moartea regretatului nostru Brink nu a fost doar o tragedie.
- Unde ai fost? - Să iau niște aer.
A fost una dintre zilele noastre negre.
Băiatul de Aur să fi comis un act atât de infam, de nedescris...
Dar, în întuneric, stelele pot străluci cu adevărat.
Ca Marie Moreau, Gardianul Godolkinului.
Exact.
Așa că să le oferim lui Marie și stelelor ca ea viitorul pe care-l merită.
O donație către Fundația Gândește Brink va oferi modernizările necesare
sălii de luptă și studioului de înregistrare.
Așa că, vă rog, deschideți-vă inimile, oferiți cu generozitate! Nu, Marie?
Orice donație va fi apreciată,
dar o donație mare va fi apreciată și mai mult.
Dar vă mulțumesc din toată inima.
Tu ce ai pățit?
- Părinții. - Am înțeles.
Vodcă. Din aia scumpă, ținută pentru marii mahări. Și două pahare.
Mergem?
AMINTINDU-NE DE BRINK
Brink nu mi-a perfecționat doar abilitățile. Mi-a ascuțit mintea.
M-a transformat în omul curios și inteligent care sunt azi.
Odihnește-te în pace, prietene!
Brink era un unchi pentru fiul meu. Datorită lui, Andre va avea succes.
Asta-l făcea pe Brink foarte bun. Vedea diamantul în stare brută.
Perla din interiorul stridiei.
Emma, ce dracu' mai faci acolo? Rahat!
Emma, încep să-mi fac griji,
așa că sună-mă înapoi!
- Unde te duci? - La baie.
- Te-am supărat cu ceva? - Nu.
Atunci, ce e? O tot dai în bară. Aveam altă impresie...
- Încerc să fiu erou, tată. - Ce spui acolo?
Nu am dormit când aveam interviul. Se întâmplă chestii nasoale.
De asta Luke l-a ucis pe Brink. Sub pământ e un spital...
- Cui ai mai spus? - Nimănui.
Nu mai scoate un cuvânt legat de asta!
M-ai auzit? O să fii ucis.
- Deci tu știi. - Las-o baltă!
- Hei, Polarity! - Hei, Kevin!
Aici erai. Eu și băiatul meu voiam să vorbim.
O fată micuță e o alegere interesantă. De ce aș face asta? Ce înseamnă?
Nu înțeleg întrebarea.
Nu ești reală. Ești o iluzie. Dar de ce mi te-aș imagina?
- Nu, sunt reală. - Dovedește-o!
Cum?
- Cum se numește plușul meu preferat? - Habar nu am.
- Cum îl cheamă? - Dipdop! Ce zici de Dipdop?
- Cum mi-am rupt mâna? - La naiba! Nu știu.
- Spune-mi! - Pe bicicletă? Cine dracu' știe?
Care e filmul meu preferat?
Ești alb, deci Nașul, Războiul stelelor sau Închisoarea îngerilor.
- Lumea apelor. - Serios?
Dumnezeule!
Stai!
Ești reală?
- Pe bune? - Nu pot să cred!
Știi că ăsta e cel mai prost test, nu?
Ce faci aici? Ai putea avea probleme.
- Fac un fel de cercetare. - Pentru ce?
Pentru tine. Să te scot de aici.
- Nu prea cred. - Nu?
- Ești la modul propriu într-o temniță. - Nu e așa de rău.
Am un fotoliu-sac.
Ăsta nu e un motiv serios ca să rămâi captiv, Sam!
Am mai încercat să ies. Ajung să sufere oameni.
Devin confuz.
Tocmai am început un nou tratament. Cred că e mai bine dacă stau aici.
Dar mersi că ai venit.
Fratele tău m-a trimis.
Luke?
Da?
Da. Vrea să te scoată, așa că...
Cred că aș putea să-ți dau codurile de la toate ușile de securitate.
Ei cred că nu sunt atent, dar sunt.
Știi codurile?
Știam că te vei descurca de minune, Marie.
Sigur ai obținut un milion în donații, vedeto! M-ai salvat.
Aveai nevoie să fii salvată?
Toată treaba unui decan e să adune bani.
După Băiatul de Aur, donațiile au scăzut dramatic. La fel și popularitatea mea.
Apoi, doar cu un zâmbet al tău, și-au deschis portofelele la maxim.
Bine. Mă bucur că ți-am putut fi de folos.
Foarte. Ești fantastică. Scuză-mă.
Hei, Moreau!
Nu am chef, bine? Mă poți ataca dimineață.
Mă mir că poți să mergi de la atâția lingușitori.
Lasă-mă în pace! Nu mă cunoști.
Arivistă, fanfaroană, micul erou perfect al părinților.
În mod cert nu sunt eu aia. Părinții mei sunt morți.
- Pentru că i-am ucis. Ești bucuroasă? - Vrăjeală!
Am aflat că am puteri când mi-a venit prima menstruație.
N-am putut controla sângele, și i-a străpuns corpul mamei.
A venit tata, s-a întâmplat la fel.
- La naiba! - Da.
Sunt ultima care crede că sunt erou. Mă urăsc în majoritatea timpului.
Toată noaptea au făcut paradă cu mine. Nu am chef de mizerii.
Hei!
Eram în pădure. Aveam nouă ani. Ai mei puneau cortul.
Fratele meu mă lovea peste picioare.
L-am prins de braț și i-am zis să plece și să nu se mai întoarcă.
Și așa a făcut. S-a dus direct în pădure.
A fost prima dată când mi s-au manifestat puterile.
- Nu știam. - Isuse!
S-au format grupuri de căutare, cu câini. Săptămâni întregi l-au căutat.
Dar nimic.
Mama nu m-a mai atins niciodată.
Nici tata.
N-am știut. Îmi pare foarte rău.
Nu este vina ta.
Părinții tăi ți-au dat un medicament periculos când erai copil
ca să se îmbogățească cu tine.
- Părinții mei nu erau așa. - Ba da, așa erau.
Ei au făcut asta. Nu tu. Nu-ți pierde timpul plângând după ei!
Eu mi-am ucis bunicul cu puterile mele.
Nu-i adevărat.
Da, știu. Mă simțeam lăsată pe dinafară.
Toți își amintesc că el își bea urina, dar e mai mult decât atât.
E despre a fi singur la capătul lumii
și despre găsirea umanității.
Și despre a-ți bea urina.
Presupun că vin să-ți ia tava când termini de mâncat.
- Și apoi te voi vedea la un moment dat? - Sper.
- Și eu. - Scuze.
- Vrei puțină mâncare? - Nu pot. Dacă mănânc, mă...
Ca Alice în Țara Minunilor.
Da, exact. Doar că e mai multă vomă.
Scuze. Nu am... E scârbos.
Ești departe de a fi scârboasă.
Ești drăguță.
Și curajoasă. Vreau să zic,
ești foarte curajoasă.
Mersi.
Nu sunt, totuși.
Ai fost mai aproape să mă salvezi decât a fost Luke vreodată.
Cu frumusețea te-ai născut probabil. Sau poate ai făcut o operație estetică.
- Vai, nu! - Ce este?
- Fetelor, am dat-o în bară. - Ce ai făcut?
- E despre colega ei de cameră. - Emma?
- Cine dracu' e Emma? - E bine?
- Cred că e blocată. - Blocată?
- Unde? - Știi unde.
Andre, ai promis.
Au aflat că ești aici.
- Când opresc curentul, fugi. - Ce curent?
Sam!
Nu!
Nu! Ce dracu'?
Doamne! E cel mai scârbos lucru posibil!
Este...
La dracu'!
Subtitrarea: Maria-Andreea Popescu
Redactor Miruna Covor