- Вибачте. Я… - Ми йдемо.
- Привіт. - Привіт.
У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Я не пам'ятаю, що було минулої ночі.
Я не пам'ятаю інших днів.
Я знаю, хто це зробив.
Еммо, це я, Сем.
«Ліс», автокінотеатр «Зоряний пил».
Я знайду спосіб змусити тебе пригадати.
- Що пригадати? - Що ти героїня.
Божевільний якийсь.
Але симпатичний, скажи?
Твої батьки накололи тебе небезпечною сумішшю, щоб заробити.
Мої батьки мертві.
Бо я їх убила. Я ненавиджу себе.
Я схопила за руку брата й сказала йти й не повертатися.
Це вперше проявилися мої сили.
Я думаю, з нами сталося, стається щось дуже лажове.
І декан Шетті причетна до цього.
Я дуже близький до вдосконалення вірусу.
Це Кейт.
Кейт змушувала його забувати, що в нього є брат.
- Кейт, скажи їм, що це неправда. - Мені шкода.
Ти чудовисько.
Пригадай усе, що я змусила забути.
Дякую.
Я така рада, що знову пережила цей кошмар.
Піду до Сема.
І ще, ти скотина.
Це Шетті тебе змусила?
Ти була в моїй голові.
- Навіщо? - Пробач.
Ти не мала права.
Я думала, що…
- Гей! - Що я чиню правильно.
Як вона могла?
Ніколи їй не пробачу.
Андре.
Вона змусила Люка вбити Брінка.
І себе.
Я так не думаю.
Не думаю, що вона на таке здатна.
Ні, саме це вона й робить.
Змушує закохатися в себе,
а тоді намахує.
Ні. Це школа всіх довбе.
Вступ до універу Ґод
був найкращим днем у моєму житті.
А він такий самий, як та діра, де я виросла.
Знаєш, що мене бісить?
Я переживу.
І переживу те, що мій тато — брехливий кусок гівна.
Але ось це.
Після всього. Кейт.
Її довбали, як і решту.
Ні, вона частина цього, Марі.
Треба з нею поговорити.
Ні.
Бо тоді я їй пробачу.
Допоможіть! Потрібна допомога.
От чорт! Що сталося?
Витратила багато сил, мозок здає.
- Зроби ССР. - Я не вмію.
- У школі супергероїв не вчили? Господи! - Чорт!
Її пульс уповільнюється.
- Ти можеш його пришвидшити? - Не знаю.
- А якщо це її вб'є? - Зроби щось.
Вона дихає.
Коли вона прокинеться?
Привіт, Бетсі. Як почуваєшся?
Цікаво.
- Давно вона така? - Відколи я ввів їй вірус два дні тому.
- Ми можемо захворіти? - Виключено.
Вірус вражає лише суперів.
Він чіпляється до суміші «В» у крові.
Це винагорода за роботу із Семом.
Спосіб лагідного контролю над суперами.
Я готовий подати звіт «Воут» сьогодні.
Ні. Поки не будемо готові.
Ми готові.
Ці результати — саме те, чого від нас хотіли.
Це причина існування «Лісу».
Я згодна, докторе Кардоса,
але не варто поспішати.
Тобто?
Збільш концентрацію.
Подивимося, що з нею буде.
Кейт. Ти нас чуєш?
- У неї вже таке було? - Яка різниця?
Це їй за те, що трахала мозок друзям.
Чорт. Де вона поділася?
Люди.
Що?
Якого фіга?
Чорт!
Що відбувається?
Може, Кейт сильніша, ніж ми думали.
Досить з мене цього лайна.
Андре, чекай.
Ми навіть не знаємо, де ми.
І що вона з нами зробила.
Кейлебе!
- Хто це? - Повернися. Прошу.
Мені шкода, мем, але ми шукаємо три дні.
Не смійте. Йому лише шість.
Шукайте далі. Кейлебе!
- Кейлеб? - Так, це ім'я брата Кейт.
Якого вона відіслала.
Мамо!
- Мамо! - Кейт! Чекай.
Зачекай там.
От чорт. Це її спогади.
Я боюся бути з нею.
Ми в голові Кейт.
Мамо, це сталося випадково.
Чому він мене послухав? Він ніколи не слухає.
- Я боюся бути з нею. - Гаразд.
Ходімо зі мною, Кейт.
- Ми все владнаємо. - Мамо, я не хотіла.
Ти любиш собак?
У нас є підрозділ К-9. Зможеш погратися.
Гаразд? Ходімо зі мною.
Тільки не підходь надто близько.
Агов!
Що ви тут робите, купка довбодятлів?
- Якого фіга? - Солдатик?
Що ти тут робиш?
Я уявний друг Кейт ще з дитинства.
Хлопець, насправді.
Я вчив її мастурбувати.
Теребити горошину, квасолину.
Шукати дяпчика в каное.
Кінчала, як з крана.
Врубала «Джонас Бразерс» і терлася об подушку Солдатика.
Затрахувала, поки її не відносило на небеса.
- Гидота. - Це було романтично.
Круто, брате.
- Замовкни. - Пішов ти!
Вона не любила «Джонас Бразерс».
Я тебе знаю. Ти її новий чувак для сексу.
Вона тебе кохає.
Але нехай. Хлопці приходять і йдуть.
А вона завжди повертається до своєї подушечки.
Бляха. Ти російський агент.
- Зараз у нас серйозніші проблеми. - Ти про що?
- Тебе радикалізували росіяни. - Пішов ти.
Я не безбожний безчлений комуняка.
У мене червона кров.
Але не комуняцька. А червоно-біло-синя.
- Я перджу славнем Америки. - Ти дивний.
Стук-стук. Хто там? Пішов до дупи.
Добре. Нехай. Ми мусимо знати, що відбувається.
Хтозна. Чомусь ви їй тут потрібні.
Та з'ясуйте швидко, поки не застрягли.
Стоп. Застрягли тут? Навічно?
Бачите це?
Це не блискавка.
Це луснула кровоносна судина. Голова Кейт дає збій у реальному часі.
Якщо вона стане овочем, ви теж.
Гаразд. Слухайте.
Якщо хочете жити,
тоді єдине, що вам справді треба знати…
Чорт! Солдатик мертвий.
Якщо з ним таке сталося, то що буде з нами?
- Треба йти. - Так.
Цей чувак був мудаком.
- Ти повернулася. - Герої завжди повертаються.
Ти згадала.
Я скучив.
Справді?
Справді.
- А ми… - Ти про секс?
- Так. - Так. Я лише…
Я ніколи…
Ти ніколи?
Моя…
рука й він дуже навіть компетентний.
Але…
Я хочу, з тобою.
Ти впевнений? Я не хочу тиснути.
Не тиснеш.
Навчи мене.
Можна тебе торкнутися?
Тут?
Тобі приємно?
А так?
- Навіть краще. - Я посуну твою руку.
- Добре? - Так.
- Господи. - Пробач.
Бляха!
Ти в нормі, Семе?
Боже.
А якщо Кейт насправді помирає?
А якщо вона помре, поки ми тут?
Убийте мене.
Чому я тут? Я не люблю Кейт.
Ви можете повільніше?
…функція, похідна та інтеграл.
Функція визначає поєднання між двома змінними,
як-от відстань і час, температура і звук тощо,
у рівнянні.
Не підходьте.
Не дайте їй себе торкнутися.
Можете нас залишити.
Привіт, Кейт. Мене звати Індіра.
Я тебе не боюся.
Як довго тебе тут тримають?
Дев'ять років.
Мені так шкода.
Я навіть не уявляю, як тобі важко.
Тобі не треба носити рукавиці. Я тобі довіряю.
Я мушу їх носити, коли хтось поруч.
Я хочу тобі допомогти.
Те, що сталося з твоїм братом, — жахлива трагедія.
Нещасний випадок.
Я знаю, ти думаєш, що це ти винна.
Але ні.
Це я винна.
Моя мама…
Твоя мама налякана, бо ти дуже сильна.
Але тримаючи тебе тут, вона лише підсилює страх.
Тобі потрібна допомога, щоб зрозуміти свої сили.
Навчитися контролювати.
Я намагалася. Не виходить.
Іноді думки такі голосні, що я наче божеволію.
А якщо я скажу, що ми можемо змусити голоси замовкнути?
Якщо прийматимеш щодня,
голоси тебе більше не турбуватимуть.
Так.
Обіймемося?
Так? Ходи сюди.
Я давно тут не був.
Боже мій!
Привіт.
Я Люк.
Кейт.
Ти наче розумна.
Даси списати?
- Хочеш виїхати з моєю допомогою? - Аж на сам верх.
Нам краще піти. Я не можу тут бути.
Я скучив.
Я теж скучив.
Дуже.
Але знаєш що?
Я тобі не вірю.
Ти думав, я не знав.
- Що знав? - Андре, про що він?
Нам не варто цього робити.
А якщо Люк дізнається?
Так. Нам справді…
Скільки разів?
- Ти серйозно, бляха? - Ні.
- Це справді було? - Вона тебе не змусила?
Ти сам хотів.
- За моєю спиною. - Пробач.
Я думав, ти мій найкращий друг.
Геть з дороги!
Господи.
- Я не можу змінити гендер. - Я теж безсила.
- Марі! Біжи! - Тікай!
Серйозно, Андре? Ти такий?
Думаєш, мені самому не гидко?
Я кохав її.
Не бреши мені.
Заспокойся.
Не заспокоюся, поки не отримаю відповіді.
- Люку, я завжди кажу… - Ні. До біса це.
Я більше не хочу це слухати.
Гей.
Зараз я туди піду…
Не ризикуй усім. Своїм майбутнім…
- Чорт. - Що то було?
- Думаєте, там Кейт? - Ні.
Це не спогади Кейт.
Я знаю, що бачив.
Це мої спогади.
- Я знаю, що бачив. - Як? Як твої?
Заспокойся.
- Професоре Брінк, ви як? - Допоможіть.
Що то було? Що ви зробили?
- Де Сем? Я хочу його бачити. - Що таке?
Він брехун.
Розказуйте.
Що відбувається, Джордане?
Усе гаразд, друже.
Я все розповім. Тільки спокійно.
Ти брехло.
Дихай. Глибоко дихай.
Потрібна команда реагування.
Джордан.
Що я завжди кажу?
Героїзм — це не слава.
- Героїзм — це… - Жертовність.
Я знаю, сер, але що це була за жертовність?
Люку потрібне новітнє лікування.
Щоб вивести за межі.
Він міг бути сильнішим за Патріота,
але іноді в нього погана реакція.
Якщо він отримує лікування, я теж хочу.
Завжди шукаєш вигоду для себе.
Дитино, у тебе здорова голова.
Лікування не треба.
Ти пам'ятаєш себе в цьому кріслі,
першокурсника, що не хотів міняти гендер,
а я обіцяв, що завжди про тебе дбатиму?
Пам'ятаєш?
Так.
Джордан, люди не розуміють, як низько треба впасти, щоб піднятися.
Пообіцяй, що як помічник викладача,
ти завжди мене захищатимеш.
І нікому про це не кажи.
То я помічник викладача?
То відтоді ти сторожовий пес Брінка?
Звісно, ти на це заслуговуєш.
Вірити тобі?
Так, сер.
- Це для мене честь. - Добре.
Ти про це знали?
Що Золотий юнак уже нападав на Брінка.
- Не знаю. - Ти багато знали.
Він накачував Золотого юнака.
- А ви б що зробили? - Хоч щось, Джордане.
Ми б могли все зупинити ще тоді.
Врятувати когось, як завжди хотіли.
А натомість ми довбаний ПВ, що рятує свій зад.
Я любили Брінка. Він був хорошим.
Або ні.
- Але був хорошим до нас. - Привітним до нас.
Людина до нас привітна, і ми вже дозволяємо трахати нам мізки?
Ти всього боїшся.
І завжди боятимешся.
ПІД'ЇЗНА ДОРОГА МАЄ БУТИ ЧИСТА
Це…
було…
неймовірно.
Я була в раю разів 14.
А я був…
Тобто… Так, це було…
Це було добре.
Просто добре?
Ти шкодуєш?
Ні.
Ні, навпаки.
І ти, і це — усе чудово.
Але не думаю, що зможу робити це 24/7.
Хіба що 23/7.
У мене в голові безлад.
Будь з кимось нормальним.
Може, я хочу бути з тобою.
У мене теж безлад.
І поганий запах з рота.
Дуже поганий.
І від нас обох тхне затхлим попкорном.
Серйозно? Це нормально?
Так.
Серйозно.
Гаразд.
І ні, не нормально.
Я не проти.
Я б хотів залишитися тут назавжди.
Я теж.
- Утечімо разом. - Ні.
Більше ніхто не тікатиме.
Я знаю, хто нам допоможе.
Повір мені.
Чорт.
- Це… - «Ліс».
Не розумію, це були мої спогади, а не Кейт.
Схоже, наше лайно і її лайно змішалося.
- Поговоримо про наше лайно. - Так.
Мені шкода.
Я повірили брехні Брінка.
Він був як Шетті, а я не помічали.
Пішло це місце.
Я все виправлю.
Заради Люка.
Що вони роблять?
Чекайте.
Що ви зі мною робите?
- Семе! - Швидше, зараз.
Семе, прокинься!
Кейт.
- Кейт, допоможи мені. - Мені шкода.
Ти про це забудеш.
- Кейт, прошу. - Ти забудеш про «Ліс».
Твій брат мертвий.
Спи.
Забудь.
От чорт, вона знала зі самого початку.
Скільки разів вона це робила з ним?
Багато. Думаєте, це його зламало?
Схоже, це зламало їх обох.
Не виходить.
Це вплинуло на його мозок.
Він постійно пригадує, це як лавина.
З ним наче все добре.
Він палає сильніше.
Ти допомагаєш йому, Кейт. Ти молодець.
От тільки…
Змусь їх забути.
- Нам дупа. - Туди. Бігом.
Ні.
Я знаю ці двері.
Це ти?
Аннабет.
Ти їх убила.
Я не…
Я не хотіла.
Ти казала, що втратила контроль, та це брехня.
Ти розсердилася, що вони увійшли,
і все сталося тому, що ти цього хотіла.
Як би ти не старалася стати героїнею,
для мене ти назавжди вбивця.
Я ніколи тобі не пробачу, і ти не повинна.
Мені шкода.
Мені дуже шкода.
Я все зіпсувала.
Я не розуміла своїх сил.
Як ти, Кейт.
Ти сказала мені, що я не винна.
Це не твоя провина.
- Ти не винна в смерті мами й тата. - Я не чудовисько.
Твої батьки накололи тебе небезпечною сумішшю,
щоб заробити на тобі.
Не марнуй часу, оплакуючи їх.
Те, що сталося з твоїм братом, — це випадковість.
Ти думаєш, що це ти винна.
- Але ні. - Ти не винна.
Краще йдіть звідси.
Кейт, ми тут і хочемо, щоб ти прокинулася.
Прокидайтеся. Я вас не зупиню.
- Забираймося звідси. - Ми вже це проходили.
У тебе проблеми. У мене проблеми.
Зараз очевидно лише те, що в нас усіх проблеми.
Я не хочу прокидатися.
Ні.
Ні, пішло воно.
Байдуже, що ти хочеш.
Андре, пробач.
Ні. Вибачення замало.
Хочеш забути свої проблеми й не прокидатися?
- Андре. - Ні.
Я не хотів, щоб та, кого я кохаю, порпалася в моєму мозку.
Ти маніпулювала нами.
Мною. Ти маніпулювала мною.
І я знаю, що батьки тебе скривдили. Що Шетті…
Я розумію.
Розумію.
Краще б ти вчинила по-іншому.
Я кохаю тебе, але не хочу, бо більше не зможу тобі довіряти.
Та зараз у тебе є вибір.
У тебе нарешті є вибір, тому прокинься.
Не можна це просто відкинути.
Ти повинна про це пам'ятати. Прошу.
Прокинься.
Це насправді?
Так.
Дякувати богу, ви тут.
От чорт.
- Ти його знайшла. - Так.
- У тебе зачіска, як після сексу. - Ні.
Ви вже зустрічалися. Це Сем.
Ти.
- Семе! - Семе, назад.
Семе, послухай. Відпусти її.
Вона скривдила тебе й Люка.
Але не варто кривдити її.
Ти не такий. Подивися на мене.
Ти мені довіряєш?
Відпусти її.
Слухайте.
Я знаю, ви мені не довіряєте.
Доведеться постаратися, щоб повернути довіру.
Почнімо з «Лісу».
- Що Шетті там робить? - Не знаю.
Сем мав допомогти збільшити сили Люка,
але вони робили із Семом ще щось.
- І з іншими. - Що саме?
Щось погане.
Вона зла на нас.
Шетті всім заправляла.
Тоді вона має відповідь.
Ми зробимо це…
і вороття назад нема.
Я не знаю, що робити.
Я не хотів. Я лише виконував накази.
- Ми вбили супера. - Боже мій.
Я думав, у неї буде грип.
- Поблює, може, пропоносить. - То вірус спрацював?
Лише на п'ять мілілітрів більше.
Гаразд.
А можеш зробити його заразним?
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин
Творчий керівник: Яна Філоненко