COMPTE, NENS! PROVOCAR L'APOCALIPSI ÉS PERILLÓS.
NO HO INTENTEU A CASA.
Les teories actuals sobre la creació de l'univers
diuen que, si va ser creat i no va sorgir del no-res,
com és el cas, extraoficialment,
va començar a existir fa uns 14.000 milions d'anys.
Se sol dir que la Terra
té uns 4.500 milions d'anys.
Aquestes dates són incorrectes.
Els savis medievals van establir la creació el 3760 aC.
Altres asseguraven que era molt abans, el 5508 aC.
També s'equivocaven.
L'arquebisbe James Ussher afirmava que el cel i la Terra
es van crear el diumenge 21 d'octubre de l'any 4004 aC
a les 9 h.
També és incorrecte,
per gairebé un quart d'hora.
Es van crear a les 9:13 h,
la qual cosa sí que és correcta.
Tot allò dels esquelets de dinosaures fossilitzats
era una broma que els paleontòlegs no han entès.
Això demostra dues coses.
En primer lloc, que Déu no juga als daus amb l'univers.
Jugo un joc inefable d'elaboració pròpia.
Per a la resta, és com jugar a pòquer a les fosques, amb apostes infinites
i un crupier que no t'explica el joc
i que sempre somriu.
I, en segon lloc, la Terra és Balança.
La predicció per a Balança al diari de Tadfield
la nit que comença la nostra història diu:
"És possible que estigui cansat
"i atrapat en la mateixa rutina diària.
"Un amic serà important per a vostè.
"Pot ser que pateixi de l'estómac,
"així que eviti les amanides.
"Pot rebre ajuda d'algú inesperat."
Tot era absolutament correcte,
tret d'allò de les amanides.
Per entendre la importància del que significa això,
hem de retrocedir.
Una mica més de 6.000 anys abans, per ser més precisos.
Just després del principi.
Comença igual que acabarà: amb un jardí.
En aquest cas, el Jardí de l'Edèn.
I amb una poma.
Fes-ho.
La poma et donarà…
Feia bon dia.
Com tots els dies anteriors.
N'hi havia hagut bastant més de set
i encara no s'havia inventat la pluja.
Però els núvols a l'est de l'Edèn
anunciaven que s'acostava la primera tempesta.
I seria una de ben grossa.
No li ha agradat gens.
Perdona, què?
He dit que no li ha agradat gens.
Sí. Sí, tens raó.
Crec que ha exagerat una mica.
No tenien antecedents.
No entenc quin és el problema
de saber distingir el bé i el mal.
Bé, ha de ser dolent…
-Crowley. -…Crowley.
Altrament,
no els hauries temptat a fer-ho.
M'han dit: "Puja i fes-la grossa."
Naturalment. Ets un dimoni.
És el que fas.
L'Omnipotent tampoc no és gaire subtil.
Un arbre enmig amb un cartell de "No tocar".
Per què no l'ha plantat a dalt d'un cim?
O a la lluna?
Et fa pensar què planeja realment Déu.
És millor no especular.
Forma part del gran pla.
No l'hem d'entendre.
És inefable.
El gran pla és inefable?
Exactament.
Està fora del nostre enteniment
i no es pot explicar amb paraules.
No tenies una espasa ardent?
Sí. I cremava que feia goig. Què n'has fet?
Ja l'has perdut, oi?
-L'he regalat. -Què?
L'he regalat!
Hi ha animals perillosos.
Farà fred allà fora. I ella està embarassada.
Els he dit: "Teniu, una espasa ardent. De res.
"I que no us agafi la nit aquí fora."
Espero no haver fet res dolent.
Ets un àngel. No crec que puguis fer res dolent.
Gràcies.
Estava molt preocupat.
Jo també estic preocupat.
I si he fet el correcte amb tot això de la poma?
Em puc ficar en problemes si faig coses bones.
T'imagines que ens hem equivocat?
Que jo he fet la cosa bona i tu, la dolenta?
No.
No m'ho vull ni imaginar.
Bé…
Bons averanys és la narració de certs esdeveniments
ocorreguts els últims 11 anys de la humanitat,
en estricta conformitat, com veurem,
amb Les bones i encertades profecies d'Agnès la Sonada, bruixa.
BONS AVERANYS
No era una nit fosca i de tempesta,
però que el temps no us enganyi.
Que hi hagi calma
FA ONZE ANYS
no impedeix que hi hagi forces del mal.
Hi són.
Estan pertot arreu.
Dos dimonis aguaiten als límits del cementiri.
Caminen sense pressa
i poden aguaitar tota la nit, si és necessari.
I encara els quedarien reserves d'amenaça
per a un darrer rampell d'aguait a l'alba.
La mare que el va parir.
És ell qui hauria d'esperar-nos.
Confies en ell?
-No. -Bé.
Seria estrany que els dimonis confiessin els uns en els altres.
Com es fa dir aquí dalt, ara?
Crowley.
Aquí ve el maleït presumptuós.
Ha viscut massa temps aquí dalt.
S'ha convertit en un d'ells i en gaudeix massa.
Porta ulleres de sol fins i tot quan no calen.
-Salve Satanàs! -Salve Satanàs!
Ei, nois. Perdó pel retard,
ja sabeu com és l'A40 a Denham.
He tallat per Chorleywood…
Ja que estem tots aquí, fem recompte de les accions del dia.
I tant.
Accions, sí.
Jo he temptat un capellà.
Mentre passejava, ha vist unes noies molt maques al sol.
Li he sembrat el dubte al cap.
Hauria estat un sant,
però d'aquí a una dècada serà nostre.
De conya.
Jo he corromput un polític.
Li he fet pensar que no passa res per un petit suborn.
D'aquí a un any, serà nostre.
Bé, això us agradarà:
he tallat tota la xarxa de telefonia mòbil de Londres aquesta nit.
-Ah, sí? -Sí. No ha estat fàcil…
I com contribueix a aconseguir ànimes per al Senyor?
Au, va, penseu-hi.
Quinze milions de persones cabrejades barallant-se.
No és precisament… una obra d'artesania.
Als de la central no els molesta.
Allà baix m'adoren, nois.
Els temps canvien. Així que…
què tenim?
Això.
No.
Sí.
Ja?
Sí.
I he de ser jo qui…
Sí.
Mireu, nois, això…
no és el meu fort.
El teu fort.
El teu paper protagonista.
Agafa'l.
Com has dit:
"Els temps canvien."
Per començar, s'acaben.
Per què jo?
Allà baix t'adoren, oi?
I és una gran oportunitat.
En Ligur donaria el braç dret per ser tu avui.
O el braç dret d'algú altre.
Firma aquí.
I ara què?
Rebràs les instruccions.
Per què aquesta cara?
S'acosta el moment pel qual hem treballat tots aquests segles.
Segles?
Ens espera el moment de triomf etern.
Triomf.
I tu seràs una eina d'aquest gloriós destí.
Gloriós… eina. Sí.
D'acord. Vaig tirant, doncs.
Anem per feina.
No és que tingui pressa,
però em poso en marxa.
Genial. Molt bé. Sí.
Ciao.
Què vol dir?
"Ciao" és italià.
Significa "menjar".
En Crowley estava a favor de l'Apocalipsi en general,
però era diferent ajudar a provocar-lo
del fet que succeís de veritat.
-Merda! -Quan Queen va treure Bohemian Rhapsody…
-Per què jo? -…a Halloween del 1975,
va ser perquè t'ho has guanyat, Crowley, o no?
BBC RÀDIO 4
El que vas fer amb l'M25 va ser pura genialitat demoníaca.
L'M25? Sí, bé…
Me n'alegro, que sortís bé.
Aquí tens les instruccions.
És el teu moment, Crowley.
Aquí té una selecció del seu sushi preferit, Azirafel-san.
Gràcies, xef, és molt amable.
-Puc seure? -Gabriel?
Quin plaer més inesperat.
Ja feia…
Bastant temps, sí.
Per què ho consumeixes, això?
Ets un àngel.
És sushi.
És bo. El mulles a la salsa de soja…
Els humans ho fan.
I, si he de viure aquí entre ells,
cal mantenir les aparences.
-Te? -No embruto el temple
que és el meu cos celestial amb matèria impura.
És clar que no.
-Un vestit molt maco. -Sí, m'agrada la roba.
Una llàstima que desaparegui.
Com dius?
Tenim informació fiable
que les coses… estan en marxa.
-Sí? -Sí.
La meva font creu que el dimoni Crowley hi pot estar involucrat.
Cal que el tinguis vigilat
sense que ell se n'adoni, és clar.
Ho sé. És el que he estat fent a la Terra des del principi.
Com en Crowley.
És un miracle que no t'hagi vist.
Sí, ja ho sé.
Els miracles són cosa nostra.
Ells són la Deirdre i l'Arthur Young.
Viuen a Tadfield, un poble d'Oxfordshire.
Ja hi hem arribat, Arthur?
Són cada quatre minuts.
Sens dubte és per aquí,
però de nit els carrers són diferents.
Les monges van dir que hi anéssim quan fossin cada cinc minuts.
Queda només…
Tenim entrepans d'ou i ruca?
Ells són la Harriet i el seu marit Thaddeus Dowling, diplomàtic estatunidenc.
Respira, amor. Tu respira.
Estic respirant, collons, Tad!
-Per què no ets aquí? -Soc amb tu, amor.
Soc amb tu i també soc aquí amb el president.
Hola, Harriet, sento haver-te robat l'home.
El part és l'experiència
més joiosa que podem compartir
i no vull perdre'm ni un segon.
Tad, tornem a l'assumpte en qüestió?
Ara torno, amor.
Hauries de ser amb mi, maleït inútil fill de…
En algun moment d'aquesta nit, arribarà la Sra. Dowling.
Sens dubte, l'acompanyaran els agents del Servei Secret.
Us heu d'assegurar que no veuen res fora del normal.
La germana Theresa i jo assistirem el part dels Dowling a la sala quatre.
Quan hagi nascut,
separarem el nadó de la seva mare…
i li tornarem el fill del Nostre Senyor.
Està tot preparat.
Avui s'engega tot.
Germana Mary Loquaç?
Sí, perdoni, mare superiora.
No tinc clar d'on vindrà l'altre bebè.
L'estatunidenc no. Aquest ja ho sé.
És allò de la llavor del papa, però, ja m'entén, el…
El senyor Crowley està de camí amb el futur Senyor Tenebrós, germana.
No cal saber res més.
Som monges satàniques
de l'Orde de les Xerraires de Santa Beríl·lia.
I la nostra orde es va crear precisament per a aquesta nit.
Germana Grace, t'ocuparàs de la recepció.
Germanes Maria Verbosa i Katherine Prolixa,
vosaltres assistireu la germana Theresa.
La resta ja sabeu què heu de fer.
Una ambulància!
Als vostres llocs!
Perdoni, mare superiora.
No m'ha assignat cap tasca. Potser s'ha descuidat.
Sí, és clar.
Assegura't que tenim pastes.
Les del glacejat rosa.
Crec que en teníem al rebost del convent.
NO PASSAR
-Respira, Deirdre, respira. -Estic respirant!
Disculpi. Deirdre Young.
Les contraccions són cada quatre minuts!
Benvinguda a Santa Beríl·lia, Sra. Young.
S'ha avançat una setmana.
Ja, l'Arthur m'acompanyarà durant el part.
No serà possible.
Pensem que els pares només ens compliquen el procés.
L'avisarem quan pugui entrar.
No penso discutir amb monges.
Elles saben el que fan, Deirdre.
Et veuré quan…
Serà a la sala tres.
D'acord.
Molta sort.
Entendrem millor els assumptes humans
si sabem que la majoria de triomfs i tragèdies de la història no ocorren
perquè la gent sigui fonamentalment bona o dolenta,
sinó perquè són, fonamentalment, persones.
Ha deixat els llums oberts.
Vaja, que pràctic.
-Fa servir infrarojos? -Ha començat ja?
-M'han fet sortir. -Saps quant temps tenim?
Crec que ja han començat, doctor.
Entesos. Quina sala és?
-La sala tres. -Sala tres, entesos.
Hi ha un truc amb tres cartes
i és molt difícil de seguir.
Doncs una cosa així, però tenint en joc més que unes monedes,
està a punt de succeir.
La Deirdre Young és a la sala tres.
Acaba de tenir un nen de cabells daurats
que anomenarem "Bebè A".
La Harriet Dowling està parint a la sala quatre.
Tindrà un nen de cabells daurats
que anomenarem "Bebè B".
La germana Mary Loquaç està a punt de rebre
un nen de cabells daurats que anomenarem "l'Adversari,
"Destructor de Reis, Àngel del Pou sense Fons,
"Príncep d'aquest Món i Senyor de les Tenebres".
-És ell? -Sí.
L'esperava amb uns ulls estranys
o unes peülles petitones.
O una cua.
Li asseguro que és ell.
Vaja, tinc l'Anticrist en braços
i n'estic comptant els ditets.
Has sortit al pare?
Segur que sí.
Has sortit al papa?
No. Porta'l a la sala tres.
Sala tres. Se'n recordarà, de mi, quan creixi?
Resa perquè no.
Tres bebès.
Mireu atentament.
Una plata d'enciam.
Germana Mary, què hi fas, aquí?
Has portat les pastes al refectori?
El senyor Crowley vol que porti el bebè a la sala tres.
Afanya't, doncs.
Ja ha acabat?
Soc el pare. El marit. Ambdues coses.
Ah, sí. Enhorabona.
La seva dona dorm, pobreta.
Bessons? Què?
Ningú no ens va dir res.
No, no. Aquest és el seu.
Aquest és… d'una altra persona.
L'estic cuidant.
No, no, aquest és el seu, senyor ambaixador,
des del capet a les peüngles...
que no té.
Tot… present i correcte, veritat?
Sí. És normal. Molt i molt normal.
Un nen!
Senyor president.
Tinc l'honor d'informar-lo que soc pare
d'un fill normal amb cromosoma Y.
Ens l'hem d'emportar un moment per pesar-lo i aquestes coses.
Aquest pare d'un fill mascle és tot seu, senyor president.
Harriet. Sí!
On és el bebè?
Satanàs, dona'm forces.
On és el bebè del Nostre Senyor?
El té la Mary Loquaç a la sala tres.
D'això en diem "pastes".
Però vostè deu pensar: "Galetes."
Jo també en dic "pastes".
Pel que fa a mètodes de comunicació humana,
picar l'ull és força versàtil.
La germana Theresa volia dir…
On dimonis eres?
Hem de fer el canvi
i tu fent un te aquí amb l'Adversari,
Destructor de Reis, Àngel del Pou sense Fons,
Príncep del Món i Senyor de les Tenebres.
I, per a ella,
la germana Mary amb la picada d'ull volia dir…
Aquest nen és l'Adversari,
Destructor de Reis, Àngel del Pou sense Fons,
Príncep del Món i Senyor de les Tenebres.
Però no puc parlar perquè hi ha un intrús.
La germana Mary, d'altra banda,
pensava que la germana Theresa volia dir més aviat…
Bona feina, germana Mary.
Has fet l'intercanvi tu sola.
Ara indica'm quin és el bebè que sobra i me l'emportaré.
Continua bevent te
amb sa excel·lència, l'ambaixador estatunidenc.
M'emporto el que sobra.
M'he despistat.
On era abans d'assumir aquest càrrec?
A Swindon.
Aquí té el seu campió, ben net i pesat.
Mira, amor. El nostre fill.
És preciós.
Fa cara d'entremaliat!
Veient-lo entenc el que és important a la vida.
No és la feina.
Li ensenyaré a jugar a beisbol i els diumenges anirem a pescar.
Tad!
Perdona, amor, et truco després.
Li ha de posar un nom al nen.
Li volíem posar Thaddeus,
com el seu pare i el seu avi.
Damien és un nom preciós.
Damien Dowling?
Molta al·literació.
Warlock, doncs.
És un antic nom anglès.
Vol dir "bruixot".
Hola, Warlock.
Damien?
No. M'agraden els noms més…
més tradicionals.
A la nostra família preferim els noms senzills.
Caín.
Caín sona modern, oi?
També poden…
Poden posar-li Adam.
Adam?
Adam.
Hola, petitó.
Saps què, Deirdre?
Fa cara d'Adam.
Hola, Adam.
Seria bonic pensar que les monges van donar en adopció el nen que sobrava.
Que va ser un nen feliç i normal
i es va convertir en un adult normal i bastant satisfet.
I potser és el que va passar.
Segur que els seus peixos tropicals han guanyat premis.
Truca a l'Azirafel.
Trucant a Azirafel.
Ho sentim, totes les línies de Londres estan ocupades.
Em sap greu, però ja hem tancat.
Azirafel, soc jo.
-Hem de parlar. -Sí.
Sí, em sembla que sí.
Suposo que és per…
L'Apocalipsi. Sí.
Tothom sap que el millor lloc per a una trobada clandestina a Londres
és, i sempre serà, St. James Park.
Els ànecs estan tan acostumats als agents secrets
que han desenvolupat un reflex pavlovià.
El pa negre de l'agregat cultural rus
és molt popular entre els ànecs més perspicaços.
Fa molt que en Crowley i l'Azirafel es reuneixen aquí.
Estàs segur que era l'Anticrist?
Creu-me. Em vaig ocupar del part.
No del part en si.
Només el vaig lliurar.
A un diplomàtic estatunidenc.
De debò?
Com si l'Apocalipsi fos una pel·lícula
que es volgués vendre a tots els països possibles.
A la Terra i tots els seus regnes.
Guanyarem nosaltres.
De veritat ho creus?
Òbviament.
El cel triomfarà per fi sobre l'infern.
Serà tot força bonic.
Per curiositat,
quants compositors clàssics teniu vosaltres al cel?
Mozart és dels nostres.
Beethoven.
Schubert.
Tots els Bach.
Ja han compost les seves obres.
I no les tornaràs a escoltar.
S'ha acabat l'Albert Hall, el Glyndebourne…
-Només harmonies celestials. -Bé…
I saps que perdràs molt més si guanyeu.
Adeu als restaurants amb encant on et coneixen.
Adeu al salmó amb salsa d'anet.
Adeu a les llibreries antigues.
Només ens queden 11 anys i després adeu a tot.
Hem de col·laborar.
No.
Estem parlant de la fi del món,
no d'una temptació que em va bé que cobreixis
mentre vas al festival d'Edimburg.
-No pots dir que no. -No.
Podem actuar. Tinc una idea.
No! T'he dit que no.
Anem a dinar, doncs.
Encara te'n dec una per…
París.
1793.
Sí. El Regne del Terror.
Va ser cosa vostra o nostra?
No ho recordo.
Però vam menjar creps.
Per llepar-se els dits.
Què et ve de gust ara?
Alcohol.
Quantitats industrials d'alcohol.
Darrere tinc unes bones ampolles de Châteauneuf-du-Pape.
Vaig comprar-ne dotze caixes el 1921
i encara me'n queden per ocasions especials.
No són gaire de vi al cel, oi?
No tornaràs a tastar el deliciós Châteauneuf-du-Pape al cel,
ni el whisky de malta,
ni aquells còctels amb para-sol tan divertits.
Crowley, ja t'he dit que no t'ajudaré.
No m'interessa. Això és una reunió social.
Jo soc un àngel i tu, un dimoni.
Som enemics històrics.
Així que aparteu-vos, vil enemic.
Endavant.
Aquella nit, els Young
es van emportar el bebè que creien que era seu
al tranquil poble anglès de Tadfield.
Ja feia 24 hores que l'Anticrist era a la Terra.
Mentrestant, al Soho de Londres, un àngel i un dimoni
feia sis hores que bevien com lladres.
Llavors… exactament, què vols dir?
Vull dir que…
Vull dir "dofins".
Això vull dir.
Tenen un cervell enorme,
gran de collons.
I no parlem de les balenes, quin tros de cervell.
El kraken.
Quina mala bèstia.
Sortirà a la superfície
en el moment final,
quan la mar bulli.
Això vull dir.
Bullirà el mar.
Els dofins i les balenes…
Tot es convertirà en bullab…
Bullab…
Brou de peix. No és culpa seva.
I el mateix amb els goril·les.
Es quedaran com: "Vaja." I diran:
"El cel s'ha tornat vermell.
"Cauen estrelles pertot.
Què els hi fiquen, als plàtans, ara?"
Són totes criatures, grans i petites.
I saps què és el pitjor?
Quan tot acabi,
t'hauràs d'enfrontar a l'eternitat!
L'eternitat?
Sí, al principi no estarà malament,
però no hi haurà estrenes d'Stephen Sondheim, per desgràcia.
Tot i que he sentit rumors que la teva cap
és fanàtica de Somriures i llàgrimes.
Vols passar-te l'eternitat veient això?
Podries pujar totes les muntanyes
un cop i un altre, com diu la cançó.
M'agrada tan poc com a tu,
però ja t'ho he dit, no puc deso…
No fer el que em diuen.
Soc un àngel. No…
Redeu, no puc parlar d'això en aquest estat.
-Em posaré sobri. -Sí, jo també.
La Harriet Dowling s'emportà el Warlock a casa,
una residència oficial a Londres.
Missió complerta, senyor Hastur.
Hem col·locat el bebè i els pares ni ho sospiten.
Doncs aquest convent ja no serveix, oi?
-Com diu? -Dissolt.
-Què? -L'orde queda dissolta.
-Dissolta? -Esperi un moment.
Hem fet el que volíeu. I la nostra recompensa?
Que pesades.
No calleu mai, oi?
Som l'Orde de les Xerraires. Diem el que pensem.
I el que pensem és que no ens pot tractar com…
Vols dir-los que s'ha dissolt l'orde?
O prefereixes que morin a l'incendi?
Quin incendi?
Encara que volgués, no podria.
No puc interferir amb el pla diví.
I amb els plans diabòlics?
No saps segur si frustrar els meus plans no és part del pla diví.
¿No se suposa que has d'impedir els artificis del Maligne
sempre que puguis?
Doncs…
Artifici que veus, artifici que impedeixes. O no?
A grans trets.
De fet, animo els humans a fer…
Ha nascut l'Anticrist.
Però la seva educació és clau, les influències que rebi.
De les influències malignes,
me n'encarrego jo.
Seria una llàstima que algú procurés fer-me fracassar.
Vist d'aquesta manera…
El cel no podria oposar-se a frustrar els teus plans.
No. Guanyaries una ploma més a les ales.
Serem com padrins, més o menys.
En supervisarem la criança.
Fem-ho bé i no serà dolent.
Ni bo. Simplement serà normal.
Pot funcionar.
Padrins.
Doncs tens raó.
No és tan dolent quan t'hi acostumes.
CINC ANYS DESPRÉS
SIS ANYS PER A LA FI DEL MÓN
Tinc entès que busqueu una cangur.
He sentit que busqueu un jardiner.
Petit senyor Warlock!
Que ràpid que creixes.
Deus tenir…
Cinc. Tinc cinc anys.
Què és això?
És el germà colom.
I el germà caragol.
I el germà llimac.
Recorda, jove Warlock:
quan creixis,
has d'estimar i respectar
tots els éssers vius.
La tata diu que els éssers
només mereixen ser el terra que jo trepitjo, germà Francis.
Doncs no li facis cas.
Fes-me cas a mi.
Em cantes una cançó, tata?
I tant, rei meu.
Dorm, rei meu
I somia amb dolor
Amb sang i cervells
Amb la mort i la foscor
Que dormis bé
Estimat rei meu
Quan la Terra mori
Tot serà teu
El jardiner diu que he de ser bo i amable amb tothom.
Fins i tot amb el germà llimac.
I no destruir mai la Terra.
No li facis cas.
Fes-me cas a mi.
Hi ha moltes portes per anar al cel o a l'infern.
Però, quan en Crowley i l'Azirafel es presenten oficialment
davant els seus superiors,
fan servir la porta principal.
Parla'ns del noi, d'en Warlock.
És un nen extraordinari, Lord Beelzebub.
-Però és maligne? -Increïblement maligne.
Ha matat algú ja?
Encara no,
però la maldat és més que matar.
Suposo que sí.
Però és divertit.
¿Has tingut problemes amb…
els adversaris?
No sospiten res.
Estic orgullós d'anunciar
que, certament,
el nen Anticrist s'està inclinant cap a la llum.
És digne d'elogi, Azirafel.
-Excel·lent, com sempre. -Sí.
Però, Azirafel, entendríem que fracassessis.
Al capdavall, les guerres s'han de guanyar.
No evitar.
Però no fracassaré.
Això seria dolent.
Azirafel, el que estàs fent és lloable,
però, sens dubte, està abocat al fracàs.
Així i tot, com diu l'Omnipotent:
"Puja totes les muntanyes."
"Travessa tots els rius."
El noi és massa normal.
Fantàstic. Està funcionant.
La influència celestial contraresta la diabòlica.
És un empat a zero.
Això espero.
Només ens queden sis anys.
-Crowley. -Sí?
Una cosa: si adquireix tots els seus poders,
com el detindrem?
No arribarem a aquest punt.
EN L'ACTUALITAT
DILLUNS
SIS DIES PER A LA FI DEL MÓN
NO LLEPEU LES PARETS
És enorme.
El més gran que tenim.
El millor per al nostre futur Senyor.
Creus que té gana?
Només hi ha una manera de saber-ho.
Tu. Entra.
-Jo? -Sí. Sí, tu.
Vigila amb les dents.
Ja li has dit que vigilés amb les dents.
Crec que sí que tenia gana.
Warlock, em sents, rei meu?
Has vist com eren els dinosaures?
-Tant m'és. -Són educatius.
-Són inútils. -No, amor. Són dinosaures.
Més aviat inutilosasures.
Podem parlar del meu aniversari?
Per què no el fem a un escape room?
Per última vegada, ja hem contractat un…
Però, mama…
Hem fet tot el que hem pogut.
Només cal esperar al seu aniversari.
El gos infernal serà la clau.
Apareixerà dimecres a les 15 h.
Ja.
Mai no havies esmentat el gos infernal.
És cert. Li enviaran un gos infernal
perquè l'acompanyi i el guardi de qualsevol mal.
El gos més gros.
I la gent no notarà que hi ha un gos gegant de sobte?
Els pares, per exemple.
Ningú no notarà res. És la realitat, àngel.
I el jove Warlock hi pot fer el que vulgui, ho sàpiga o no.
És l'inici de tot. El noi li ha de posar un nom.
Aguaitador nocturn, Estripacolls…
Però, si tu i jo hem fet la nostra feina bé,
el deixarà anar sense nom.
I si li posa nom?
Haurem perdut, tindrà els poders
i s'acabarà el món.
Hi ha d'haver una manera d'aturar-lo.
Si el noi no existís…
el procés s'aturaria.
Sí, però el noi existeix. És allà,
escrivint una paraulota en aquell cartell.
El noi existeix ara.
Això pot canviar.
Li podria passar alguna cosa.
Vull dir que el podries matar.
En realitat… mai he matat res.
No crec que en sigui capaç.
Ni tan sols per salvar-ho tot?
Una vida
a canvi de tot l'univers.
¿Aquest gos infernal
apareixerà al seu aniversari?
-Sí. -Doncs hi haurem d'anar.
Potser puc detenir el gos. De fet, podria entretenir-los.
No. Si us plau, no.
Només he de practicar.
No, no. El teu espectacle de màgia no.
Si us plau! T'ho prego.
És massa denigrant. Si us plau.
-Al dit. -Era a l'orella.
-La tenies a la butxaca. -A prop de la teva orella.
Ni de conya era a l'orella.
Ets un avorrit.
-Avorrit? -Sí.
És humiliant.
Pots fer màgia real i fer desaparèixer coses.
Però no té gràcia.
Desapareix tu.
On ha anat? És aquí dins?
DIMECRES
En algun lloc?
Aquí el tenim! Aquest…
Ja ho repetiré.
Aquest és el meu vell barret.
Però espereu.
Què és això?
Pot ser el nostre amic peludet,
Harry el conill?
Era sota la taula.
Vas dir que vindria un mag famós.
Jo vaig portar en Penn i en Teller i una disco silenciosa,
-i una… -Ets penós.
Perdona.
Té raó. Ets penós de veritat.
Cinc, quatre,
tres, dos, u…
Ha arribat el moment.
Així que el noi li posi nom,
començarà l'Apocalipsi.
Ves. Troba el teu amo.
PER MOLTS ANYS, ADAM
No ha tornat encara?
És al bosc de Hogback jugant amb els amics.
Li he dit que vingués a l'hora del te.
Molt bé, avisa'm quan torni
i encenem les espelmes.
Ha estat el millor onzè aniversari de la història!
Ha sigut una mica desastrós.
Au, va! Els has regalat una festa que no oblidaran.
Serà l'última per a tots, de segur.
És tard.
Massa temps a la màniga.
No.
El gos infernal. Fa tard.
…illa d'Skye, i el teu temps comença…
Hola, Crowley.
Hola. Qui és?
Dagó, Senyor de les Fosques,
Mestre dels Turments.
Volia saber com va el tema del gos.
Hauria d'haver arribat.
Per què? Alguna cosa va malament, Crowley?
Malament? No. Està tot bé. Res malament.
Ara el veig, sí.
Quin gos infernal més gran i tenebrós.
Molt bé. Un plaer parlar amb tu.
No hi ha gos.
No és el noi.
El noi correcte era al bosc amb els seus amics.
Al cap i a la fi, era el seu aniversari.
Hogback era el seu Edèn,
on podien jugar sense que els molestessin els adults.
S'anomenaven a si mateixos els "Ells".
La Pepper i en Brian, en Wensleydale
i el nostre noi, el líder, qui va trobar el lloc
i inventava els millors jocs, l'Adam.
És el meu aniversari i vull un gos.
Mai no et donen el que vols.
Jo volia una bici i la vaig demanar.
Vaig dir que volia un selló de carreres
i 12 marxes i tot.
I sabeu què em van regalar?
Una bici de nena. Amb un cistell.
Però ets una nena, Pepper.
Això és sexista.
Jo vull un gos.
Ah, molt bé. ¿I els teus pares
et regalaran un Rottweiler ben gros?
No vull un gos gros.
Vull un gos amb el qual pugui jugar. Un de petit.
Vull un gos que sigui intel·ligent
i explorador i al qual pugui ensenyar trucs.
I l'anomenaré…
I aquest és el moment: el nomenament.
Això li donarà un propòsit, una funció, una identitat.
Aquest és el moment que engega l'Apocalipsi.
El gos infernal emet un grunyit ronc i amenaçador.
Un grunyit que s'inicia al coll d'un
i acaba al d'una altra persona.
Crec que li diré Gos.
M'estalvia molts problemes.
I aquest gos apareixerà del no-res?
Potser.
Aquí, gos. Vine.
Estem a dies de l'Apocalipsi i hem perdut l'Anticrist.
Per què m'han ficat en aquest assumpte les forces de l'infern?
Digue'm boig, però estic segur
que és per tots els informes que envies
dient que ho fas fenomenalment.
Tinc la culpa que no ho mirin?
Digue'm, és culpa meva?
Tothom exagera una mica als informes i ho saps.
Els vas dir que vas crear tu la Inquisició
i que vas iniciar la II Guerra Mundial.
Tinc la culpa que els humans s'avancessin?
Ha canviat alguna cosa.
És un nou perfum. Cosa del barber.
Tu no. Ja sé quina olor fas.
El gos infernal ha trobat l'amo.
N'estàs segur?
Ho he sentit. Creus que et mentiria?
Òbviament. Ets un dimoni, és el que feu.
No, no menteixo. El noi, sigui on sigui, té el gos.
I li ha posat nom. Està fet.
Ara tindrà els poders.
Estem condemnats.
Bé, doncs…
benvingut a la fi del món.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Guillermo Parra