POZOR! DĚTI, ZAHRÁVAT SI S ARMAGEDONEM JE NEBEZPEČNÉ.
DOMA TO NEZKOUŠEJTE.
Teorie o vzniku vesmíru uvádějí,
že pokud byl opravdu stvořen a nevznikl
samovolně nebo neoficiálně,
vznikl asi před 14 miliardami let.
Země je stará bratru nějaké
čtyři a půl miliardy let.
Tyto údaje jsou nesprávné.
Středověcí učenci určili datum stvoření na rok 3 760 před Kristem.
Jiní zase na rok 5 508 před Kristem.
I to je nesprávné.
Arcibiskup James Ussher tvrdil, že nebe i Země
byly stvořeny v neděli 21. října 4 004 před Kristem
v devět ráno.
Také tento údaj je nesprávný,
skoro o čtvrt hodiny.
Byly stvořeny v 9:13 ráno.
Tento údaj je správný.
Celá ta věc se zkamenělými kostrami dinosaurů
byl vtip, kterému paleontologové nepřišli na chuť.
To dokazuje dvě věci.
Za prvé, že Bůh nehraje s vesmírem kostky.
Hraji hru podle svých vlastních pravidel.
Všem ostatním to přijde jako hrát poker v temné místnosti o neomezené sázky,
kde bankéř neřekne pravidla
a jen se na vás usmívá.
Za druhé, že Země jsou Váhy.
Předpověď pro Váhy v Tadfieldském inzerentu
zněla onoho dne, kdy náš příběh začíná, takto:
„Můžete se cítit vysílení
„každodenní rutinou.
„Přítel je pro vás důležitý.
„Můžete být náchylní k žaludeční nevolnosti,
„tak se vyhněte salátům.
„Pomoc může přijít z nečekaných míst.“
Všechno to naprosto sedělo.
Kromě té části o salátech.
Abychom pochopili, co to skutečně znamená,
musíme se kousek vrátit.
Konkrétně asi o 6 000 let.
Téměř na počátek.
Začíná to tam, kde to skončí. V zahradě.
V tomto případě v zahradě Eden.
A jablkem.
No tak.
Tohle jablko ti dá...
Byl to překrásný den.
Všechny dny byly překrásné.
Zatím jich bylo něco přes sedm
a déšť ještě nikdo nevymyslel.
Mračna na východ od ráje
dávala tušit, že první bouře už se blíží
a bude stát za to.
Šel k zemi jak olověná koule.
Co jsi říkal?
Že šel k zemi jak olověná koule.
Aha, ano.
Trochu přehnaná reakce.
Na první hřích a tak.
Nevím, co je špatného na tom,
když poznáš rozdíl mezi dobrým a zlým.
Musí to být špatné...
-Crowley. -Crowley.
Jinak...
bys je k tomu nenaváděl.
Řekli: „Vylez nahoru a dělej potíže.“
Ovšem. Koneckonců jsi démon.
Je to tvá práce.
Všemohoucí to neudělal moc chytře.
Strom uprostřed zahrady s nápisem „Nedotýkati se“.
Proč ho nepostavil na vrchol hory?
Nebo na Měsíc.
Napadá tě, jaké má Bůh asi úmysly.
Nebudeme spekulovat.
Vše je součástí jeho Velkého plánu.
My tomu nemusíme rozumět.
Je nevýslovný.
Jeho plán je nevýslovný?
Přesně tak.
Je nad naše chápání
a nelze ho popsat slovy.
Neměl jsi plamenný meč?
Měl. A jaká od něj šla záře. Kde ho máš?
Tys ho ztratil, co?
-Dal jsem ho pryč. -Cože?
Dal jsem ho pryč.
Venku je divoká zvěř.
Venku bude zima a ona už čeká dítě.
Řekl jsem: „Tady máte ten meč. Neděkujte.
„A zmizte dřív, než zapadne slunce.“
Snad jsem neudělal něco špatného.
Jsi anděl. Ty nemůžeš udělat nic špatného.
Děkuju.
Lámu si s tím hlavu.
Taky si dělám starosti.
Co když to s tím jablkem bylo správné?
Démon se tak může dostat do nepříjemností.
Bude psina, jestli jsem já udělal
dobrou věc a ty špatnou.
Ne.
To by nebyla vůbec psina.
No...
Dobrá znamení je vyprávění jistých událostí, které se staly
v posledních 11 letech lidské historie
dle toho, jak byly zmíněny
ve Skvělých a přesných proroctvích Agnes Šáhlé, čarodějky.
DOBRÁ ZNAMENÍ
Nebyla to temná a bouřlivá noc.
Ale nenechte se počasím ošálit.
Příjemná noc
PŘED 11 LETY
neznamená, že nepůsobí temné síly.
Působí.
A jsou všude.
Dva démoni se potulují na okraji hřbitova.
Popocházejí
a mohli by se plížit celou noc, kdyby bylo třeba.
Pořád by v nich zůstalo dost výhružnosti
pro konečné kolo plížení těsně nad ránem.
To se na to vykašlu.
Měl na nás čekat.
Ty mu věříš?
-Ne. -Dobře.
Byl by to směšný svět, kdyby si démoni důvěřovali.
Jak si vlastně tady nahoře říká?
Crowley.
Už jede ten mizerný prevít.
Je tady nahoře už příliš dlouho.
Přizpůsobil se domorodcům a zdivočel.
Nosí sluneční brýle, i když je nepotřebuje.
-Pozdraven budiž Satan. -Pozdraven budiž Satan.
Promiňte, ale víte,
jak to vypadá na A40 u Denhamu.
Jel jsem kolem Chorleywoodu...
Když už jsme tady všichni, proberme špatné skutky dne.
Samozřejmě.
Špatné skutky.
Já pokoušel kněze.
Když šel po ulici a viděl krásné dívky,
dal jsem mu do hlavy pochybnost.
Byl by se stal svatým,
ale takhle bude do deseti let náš.
Dobrý.
Já jsem zkorumpoval politika.
Podsunul jsem mu myšlenku, že malý úplatek nikomu neuškodí.
Do roka bude náš.
Poslouchejte tohle.
Vyřadil jsem z provozu všechny mobilní sítě v Londýně.
-Jo? -Jo, nebylo to lehké...
A jak jsi tím zajistil duše pro našeho pána?
Přemýšlejte.
Patnáct milionů naštvaných lidí si na sobě vybíjí zlost.
To není zrovna... mistrovská práce.
Ředitelství se to líbilo.
Tam dole mě mají rádi.
Časy se mění. Takže...
o co jde?
O tohle.
Ne.
Ale ano.
Už?
Už.
A to jako mám já...
Ano.
Hele, tohle není...
úplně moje parketa.
Ale je.
Je to tvá hlavní role.
Jen ber.
Jak jsi řekl,
časy se mění.
A především už se blíží ke konci.
Ale proč já?
Jsi dole ve velké oblibě.
Je to skvělá příležitost.
Ligur by dal za takovou šanci pravou ruku.
Nebo něčí pravou ruku.
Tady to podepiš.
A co teď?
Obdržíš instrukce.
Proč se tak mračíš?
Chvíle, ke které jsme po staletí upírali své úsilí, je blízko.
Po staletí?
Očekává nás okamžik věčného triumfu.
Triumf.
A ty budeš nástrojem toho slavného osudu.
Slavného... Nástroj. Jasně.
Dobrá. Tak abych jel.
Ať to mám z krku.
Ne že by mi o to šlo.
Tak já tedy pádím.
Bezva. Prima.
Ciao.
Co to říkal nakonec?
„Ciao“ je italské slovo.
Znamená to „pití“.
Crowley byl obecně pro Armagedon.
Ale snažit se, aby nastal,
ještě neznamenalo, že opravdu nastane.
-Do prdele! -Queen vydali Bohemian Rhapsody...
-Proč já? -...na Halloween v roce 1975,
protože sis to zasloužil, Crowley, ne?
To, cos udělal s dálnicí M25, bylo démonicky geniální.
M25? Jo, no...
Jsem rád, že to vyšlo.
Tady jsou tvé instrukce.
Je to velká věc, Crowley.
Tady je výběr vašich oblíbených suši, můj drahý Azirafale.
Děkuji, šéfkuchaři, to je od vás milé.
-Můžu? -Gabrieli?
Jaké nečekané potěšení.
Už jsme se...
Dlouho neviděli, ano.
Proč to jíš?
Jsi anděl.
Je to suši.
Je dobré. Namáčí se do sójové omáčky.
Dělají to lidé.
A když mám mezi nimi žít,
tak se snažím zapadnout.
-Dáš si čaj? -Nepošpiním chrám
svého nebeského těla odpornou hmotou.
Samozřejmě.
-Pěkný oblek. -Ano, oblečení mám rád.
Škoda, že tu dlouho nebude.
Cože?
Máme spolehlivé informace,
že věci se daly do pohybu.
-Vážně? -Ano.
Můj informátor tvrdí, že se na tom podílí démon Crowley.
Musíš ho pozorovat,
ale nesmí vědět, že to děláš.
Já vím. Dělám to na Zemi už od začátku.
Crowley taky.
Je zázrak, že si tě nevšiml.
Ano, já vím.
Zázraky jsou naše práce.
Deirdre a Arthur Youngovi
žijí v Oxfordshiru ve vesnici Tadfield.
Už tam budeme, Arthure?
Jsou co čtyři minuty.
Určitě je to tímhle směrem.
Jen silnice vypadá ve tmě jinak.
Podle sester máme přijet, až budou každé čtyři minuty.
Je to jen...
Máme sendviče s vajíčkem a řeřichou?
To je Harriet Dowlingová a její manžel, americký diplomat Thaddeus Dowling.
Dýchej, zlato. Jen dýchej.
Já sakra dýchám, Tade!
-Proč nejsi tady? -Jsem s tebou, zlato.
A jsem i tady s panem prezidentem.
Promiňte. Museli jsme si vašeho manžela půjčit.
Z nejradostnějšího zážitku,
který spolu dva lidé můžou sdílet,
nezmeškám ani vteřinu.
Tade, můžeme se vrátit k té věci?
Vrátím se, zlato.
Máš bejt tady se mnou, ty nepoužitelnej deb...
Dnes večer dorazí paní Dowlingová.
Nepochybně s ní přijedou i tajní agenti.
Všechny musíte zajistit, aby neviděli nic nepřístojného.
Sestra Tereza a já odrodíme dítě Dowlingových v pokoji číslo čtyři.
Jakmile se chlapec narodí,
odebereme ho jeho matce...
a vrátíme jí dítě našeho Pána.
Vše je připraveno.
Dnes večer to začne.
Sestro Marie Užvaněná?
Promiňte, matko představená,
zajímalo by mě, odkud se vezme to druhé dítě.
Ne to americké. To je jasné.
To vzniklo přirozenou cestou. Ale to...
Pan Crowley nám přiveze našeho budoucího Pána temnot, sestro Marie.
Víc vědět nepotřebujeme.
Jsme satanistické sestry
z řádu sv. Beryl Štěbetající.
A pro dnešní den byl náš řád vytvořen.
Sestro Grace, vy budete na recepci.
Sestry Maria Obšírná a Kateřina Rozvláčná,
vy budete asistovat sestře Tereze.
Ostatní znají své povinnosti.
To je sanitka!
Na místa.
Promiňte, matko představená.
Já žádný úkol nemám. Asi jste mě přehlédla.
Samozřejmě.
Mohla byste zajistit sušenky.
Ty s tou růžovou polevou.
Ve spižírně je asi jedna krabice.
ZÁKAZ VSTUPU
-Dýchej, Deirdre, dýchej. -Já dýchám!
Promiňte. Deirdre Youngová.
Kontrakce mám co čtyři minuty!
Vítejte u sv. Beryl, paní Youngová.
Jste tu o týden dřív.
Arthur se mnou bude u porodu.
To bohužel ne.
Myslíme si, že otcové jen situaci komplikují.
Dáme mu vědět, kdy má přijít.
Nebudu se hádat se sestrami.
Vědí, co dělají, Deirdre.
Uvidíme se, až...
Bude v pokoji číslo tři.
Dobře.
Hodně štěstí.
Lidským záležitostem se lépe rozumí,
když víme, že většina triumfů a tragédií v historii
není způsobena tím, že jsou lidé ve své podstatě dobří nebo špatní,
ale tím, že jsou ve své podstatě lidmi.
Nevypnul jste světla.
Šikovná věc.
-Infračervený systém? -Už to začalo?
-Poslaly mě pryč. -Tušíte, kolik máme času?
Mám dojem, že to všechno zvládáme dost dobře.
Na kterém je pokoji?
-Jsme na pokoji číslo tři. -Dobře.
Existuje trik se třemi kartami,
který se těžko prohlédne.
A teď se má stát něco podobného, jen je v sázce mnohem víc
než jen pár drobných.
Paní Youngová je na pokoji číslo tři.
Narodil se jí zlatovlasý chlapeček,
kterému budeme říkat dítě A.
Harriet Dowlingová rodí na pokoji číslo čtyři.
Narodí se jí zlatovlasý chlapeček,
kterému budeme říkat dítě B.
Sestře Marii Užvaněné je předáváno
zlatovlasé dítě mužského pohlaví, které budeme nazývat Nepřítel,
Ničitel králů, Anděl hlubin,
Princ tohoto světa a Pán temnot.
-To je on? -Jo.
Čekala jsem legrační očička,
roztomiloučká kopýtečka
nebo malinký ocásek.
Ano, to je on.
Tak já mám v rukou Antikrista.
A počítám jeho prstíčky.
Jsi podobný tátovi?
Určitě ano.
Vypadáš jako taťulíneček?
Ne. Doneste ho na pokoj číslo tři.
Jistě. Vzpomene si na mě, až vyroste?
To si nepřejte.
Tři děti.
Sledujte pozorně.
Promíchávají se.
Sestro Marie, co tu děláte?
Neměla jste přinést ty sušenky?
Pan Crowley řekl, abych to dítě donesla na pokoj tři.
Tak pokračujte.
Už je to?
Jsem otec. Manžel. Oboje.
Ano. Blahopřeji.
Vaše paní choť spí, chudinka.
Cože? Dvojčata?
O dvojčatech se nemluvilo.
Ne. Tenhle je váš.
Ten druhý... je někoho jiného.
Starám se o něj.
Ne. Tenhle je samozřejmě váš, pane velvyslanče,
od hlavičky až po ta roztomilá kopýtečka,
což samozřejmě nemá.
Všechno v pořádku a na svém místě, ano?
Jistě. Je to skutečně velmi normální dítě.
Kluk!
Pane prezidente,
mám tu čest nazývat se otcem
řádného syna s chromozomem Y.
Teď vám ho na chvíli vezmeme, abychom ho zvážily a tak dále.
Otec řádného syna je jen váš, pane prezidente.
Harriet. Jo!
Kde je to dítě?
Satane, dej mi sílu.
Nevíš, kde je dítě našeho Pána?
U sestry Marie Užvaněné na pokoji číslo tři.
Říkáme jim sušenky.
U vás jim možná říkáte biskvity.
Říkám jim sušenky.
Podle měřítek lidského dorozumívání
je takové mrknutí velmi univerzální.
Sestra Tereza jím myslela...
Kde jste se sakra courala?
Máme provést výměnu,
a vy si tady s Nepřítelem,
Ničitelem králů, Andělem hlubin,
Princem tohoto světa a Pánem temnot pijete čaj!
A myslela si,
že mrknutí sestry Marie znamenalo...
Tady je Nepřítel,
Ničitel králů, Anděl hlubin,
Princ tohoto světa a Pán temnot.
Ale teď nemůžu mluvit, je tu ten cizinec.
Ale sestra Marie si myslela,
že mrknutí sestry Terezy znamenalo...
Výborně, sestro Marie.
Děti jste vyměnila úplně sama.
Ukažte mi, které je přebytečné. Já ho odvezu pryč
a vy si dopijte čaj
s Jeho Veličenstvem americkým velvyslancem.
Odvoz dítěte navíc.
Ještě budu žvanit.
Kde jste byl, než jste přijal tohle místo?
Ve Swindonu.
Tady je váš chlapeček. Umytý a zvážený.
Podívej, zlato. Náš syn.
Je krásný, zlato.
Takový malý rošťáček, co?
Když ho vidím, dochází mi, co je v životě důležité.
Není to práce.
Naučím ho hrát baseball a v neděli budeme chodit na ryby.
Tade!
Promiň, zavolám později.
Musíte to dítě pojmenovat.
Chtěli jsme ho pojmenovat „Thaddeus“
po jeho otci a dědečkovi.
„Damien“ je teď velmi populární.
„Damien Dowling“?
To je moc aliterační.
Tak „Warlock“.
Je to staré anglické jméno.
Dobré jméno.
Ahoj, Warlocku.
„Damien“?
Ne. Mně se vždy líbilo něco víc...
tradičního.
U nás v rodině jsme si vždy potrpěli spíš na jednoduchá jména.
„Kain“.
„Kain“ zní hodně moderně.
A co třeba...
Proč ne „Adam“?
„Adam“?
Adam.
Pojď sem, maličký.
Poslyš, Deirdre...
Myslím, že vypadá jako Adam.
Ahoj, Adame.
Bylo by hezké si myslet, že sestry daly přebytečné dítě k adopci,
vyrostlo z něj normální veselé dítě
a posléze normální, celkem spokojený dospělý.
A možná se to opravdu stalo.
Třeba vyhrává ceny za chov tropických rybiček.
Zavolej Azirafalovi.
Volám Azirafalovi.
Všechny linky do Londýna jsou bohužel obsazené.
Obávám se, že máme zavřeno.
Azirafale, to jsem já.
-Musíme si promluvit. -Ano.
To musíme.
Předpokládám, že jde o...
Armagedon. Ano.
Každý ví, že nejlepším místem pro tajné schůzky v Londýně
je a vždy byl park sv. Jakuba.
Kachny jsou tak zvyklé být krmeny tajnými agenty,
že se na ně u nich vyvinul Pavlovův reflex.
Tmavý chléb od ruského kulturního atašé
je vyhledáván především náročnějšími kachnami.
Crowley a Azirafal se tu scházejí už nějakou dobu.
Jsi si jistý, že to byl Antikrist?
Rodil jsem ho, takže to vím.
Teda přímo jsem ho nerodil.
Jen jsem ho předal.
Americký diplomat.
Vážně?
Jako by byl Armagedon filmové představení,
které chceš prodat do co nejvíc zemí.
Do všech království světa.
My samozřejmě vyhrajeme.
Ty tomu vážně věříš?
Jasně.
Nebe konečně zvítězí nad Peklem.
Bude to moc hezké.
Kolik tak asi
skutečně dobrých hudebníků na vaší straně máte?
Mozart je náš.
I Beethoven.
A Schubert.
Všichni Bachové.
Ti už svou hudbu napsali.
A ty už ji nikdy neuslyšíš.
Je konec s Albert Hall a Glyndebournem.
-Celé dny jen nebeská hudba. -No...
A ztratíš ještě víc, když vyhrajete.
Už žádné skvělé malé restaurace, kde tě znají.
Ani losos s koprovou omáčkou.
A žádná stará knihkupectví.
Zbývá nám už jen jedenáct let a pak bude po všem.
Musíme spolupracovat.
Ne.
Mluvíme tu o konci světa.
Ne pokušeníčko, cos za mě zařídil
v Edinburghu na festivalu.
-Nemůžeš to odmítnout. -Ne.
Můžeme něco udělat. Mám nápad.
Ne! Nemám zájem.
Pojďme si dát oběd.
Jeden ti dlužím z...
Paříže.
1793.
Ano. Hrůzovláda.
To byla vaše akce, nebo naše?
Nevybavuji si.
Měli jsme palačinky.
Bylo to vynikající.
Tak na co bys měl chuť teď?
Na alkohol.
Na nevídané množství alkoholu.
Vzadu mám schovaných několik lahvinek Châteauneuf-du-Pape.
V roce 1921 jsem sehnal tucet beden.
Pár jich ještě zůstalo pro zvláštní příležitosti.
V nebi ale vínu zrovna moc nefandí, co?
V nebi už nedostaneš pár lahvinek Châteauneuf-du-Pape,
ani sladovou whisky,
ani načančané koktejly s paraplíčky.
Už jsem řekl, že ti nepomůžu.
Nemám zájem. Tohle je čistě společenské.
Já jsem anděl. Ty jsi démon.
Jsme odvěkými nepřáteli.
Odstup ode mě, odporný démone.
Až po tobě.
Té noci si Youngovi odvezli dítě,
o kterém si mysleli, že je jejich,
do tiché anglické vesnice jménem Tadfield.
Antikrist byl na Zemi 24 hodin.
Zatím v londýnském Soho jeden anděl a jeden démon
posledních šest hodin pořádně popíjeli.
Takže v čem že je ten vtip?
Vtip je...
Vtip je v delfínech.
V tom je.
Velký mozky...
Zatraceně veliký.
A pak jsou tady ještě velryby. Mozkový města jsou to.
Kraken.
Obrovský hnusný oslizlák.
Měl by vyplout na hladinu.
Až na konci světa,
když začne moře vřít.
A máš to.
Celý moře vře.
Delfíni, velryby.
Ze všeho bude bouillab...
Bouillab...
Rybí polívka. Není to jejich vina.
To samý máš s gorilama.
Hoplá, pomyslej si gorily...
Obloha nám zčervenala...
Hvězdy padaj na zem.
Co to dneska lidi do těch banánů dávaj?
Všichni jsou to tvorové, jak velký, tak malý.
A víš, co je nejhorší?
Až bude po všem,
budeš mít na krku věčnost!
Věčnost?
Nejdřív to nebude tak zlý.
Ale premiéry Stephena Sondheima na věčnosti nebudou.
I když se mi doneslo, že tvůj šéf
má moc rád Za zvuků hudby.
Chceš se na to dívat celou věčnost?
Mohl bys na každou horu
vystoupit znovu a znovu a znovu.
Taky se mně to nelíbí,
ale jak jsem ti říkal, nemůžu neposle...
Neudělat, co se mi řekne.
Jsem anděl. Já...
Proboha. Opilý se s tím nedokážu vyrovnat.
-Vystřízlivím. -Jo, já taky.
Harriet Dowlingová vzala malého Warlocka domů,
do oficiální londýnské rezidence.
Mise je splněna, kníže Hasture.
Dítě je na svém místě a jeho rodiče o tom nemají tušení.
Pak už není třeba kláštera, ne?
-Obávám se... -Rozpuštěn.
-Cože? -Váš řád je rozpuštěn.
-Cože je? -Tak moment.
Udělaly jsme, co se po nás chtělo. A co naše odměna?
Tak otravné.
Vy nesklapnete, co?
Štěbetající řád vždy říká, co má na mysli.
A teď na ní je, že s námi nemůžete zacházet...
Nechcete jim říct, že byl řád rozpuštěn?
Nebo byste je raději nechala zemřít v plamenech?
V plamenech?
I kdybych chtěl pomoct, nemůžu.
Nemůžu zasahovat do božího plánu.
A co takhle do ďábelských plánů?
Nemůžeš vědět jistě, že mařit mé snahy není také součástí božího plánu.
Nemáš snad mařit plány Zlomocného
na každém kroku?
No...
Vidíš zlo, maříš. Nemám pravdu?
Všeobecně.
Já spíš vedu lidi k tomu, aby mařili...
Ale narodil se Antikrist.
Důležitá je výchova. Co na něj bude působit.
Zlé vlivy,
ty budou na mně.
Byla by škoda, kdyby se někdo postaral, abych selhal.
Když to řekneš takhle...
Nebe by vlastně nemohlo nic namítat, kdybych ti mařil plány.
Vysloužil by sis pero do svých křídel.
Byli bychom takoví kmotři.
Dohlídneme na jeho výchovu.
Když uspějeme, nebude zlý.
Ani dobrý. Bude prostě normální.
To by mohlo vyjít.
Kmotři.
No to ať mě čert vezme.
Není to tak hrozné, když si zvykneš.
O PĚT LET POZDĚJI
ŠEST LET DO KONCE SVĚTA
Prý hledáte chůvu.
Říká se, že prý hledáte zahradníka.
Mladý pán Warlock!
Rosteš rychle.
Musí ti už být...
Pět. Je mi pět.
Co je to?
To je bratr Holub.
A bratr Šnek.
A sestra Slimáková.
Pamatuj si, mladý Warlocku,
jak porosteš,
měj lásku a úctu
ke všem živým tvorům.
Chůva říká, že živé věci
jsou dobré leda na to, abych je zadupal, bratře Františku.
Neposlouchej tu ženskou.
Poslouchej, co ti říkám já.
Zazpíváš mi ukolébavku, chůvo?
Jistě, drahoušku.
Jdi už spát
Sni o bolu
Zhoubě, krvi, tmě
A vzdoru
Hezky spi
Chlapečku můj
Zem zničíš
A svět je tvůj
Zahradník říká, že musím být milý a hodný ke všem.
I k sestře Slimákové.
A nikdy neničit Zemi.
Neposlouchej ho.
Poslouchej mě.
Existuje mnoho dveří, které vedou do Nebe nebo do Pekla.
Ale když Crowley a Azirafal podávají oficiální hlášení
svým řídícím úřadům,
jdou hlavním vchodem.
Pověz nám o tom chlapci Warlockovi.
Je to pozoruhodné dítě, princi Belzebube.
-Ale je zlý? -Neskutečně zlý.
Už někoho zabil?
Zatím ne,
ale zlo není jen o zabíjení.
Asi ne.
Ale je to zábava.
Narazil jsi na nějaké překážky...
od protivníka?
Netuší vůbec nic.
S hrdostí říkám,
a to upřímně,
že to dítě Antikrist je teď čím dál blíže ke světlu.
Velice chvályhodné.
-Opět výtečná práce. -Ano.
Ale budeme mít pochopení, pokud selžeš.
Koneckonců, války se mají vyhrávat.
Ne se jim vyhýbat.
Ale já neselžu.
To by bylo špatné.
Azirafale, co děláš, je chvályhodné,
ale evidentně odsouzené k nezdaru.
Přesto, jak s oblibou říká Všemohoucí,
„Vylez na každou horu.“
„Přebroď každý potok.“
Kluk je moc normální.
Výtečně. Funguje to.
Nebeské vlivy vyvažují ty pekelné.
Remíza.
Snad máš pravdu.
Zbývá už jen šest let.
-Crowley. -Ano?
Jestli nabude veškerou svou moc,
jak ho pak zastavíme?
Na to určitě nedojde.
SOUČASNOST
PONDĚLÍ
ŠEST DNÍ DO KONCE SVĚTA
PROSÍM NELÍZAT STĚNY
Je velký.
Největší, jakého máme.
Pro našeho mladého budoucího pána jen to nejlepší.
Myslíš, že má hlad?
Je jen jeden způsob, jak to zjistit.
Ty. Zalez dovnitř.
-Já? -Ano, ty.
Pozor na jeho zuby.
No, varoval jsi ho.
Myslím, že měl hlad.
Warlocku, posloucháš mě?
Takhle si představovali dinosaury.
-Tak ať. -Jsou staří a pouční.
-Je to blbost. -Není, zlato. Je to dinosaurus.
Spíš blbosaurus.
Proč nemůže být oslava
mých narozenin v únikové místnosti?
Naposledy ti říkám, že už jsme najali...
Ale mami...
No, udělali jsme, co bylo v našich silách.
Teď už jen čekáme na ty jeho narozeniny.
Klíčový bude pekelný pes.
Objeví se ve středu ve tři.
Jo.
O žádném pekelném psovi ses nezmiňoval.
Jo. Posílají mu pekelného psa,
aby chodil po jeho boku a ochraňoval ho.
Toho největšího.
Nebude lidem divné, když se tam objeví obrovský černý pes?
Třeba jeho rodičům?
Nikdo si ničeho nevšimne. To je skutečnost, anděli.
A Warlock si může dělat, co chce, ač si to třeba neuvědomuje.
Tím to celé začne. Kluk ho má pojmenovat.
Postrach noci, Mordýř, nebo tak něco.
Ale jestli jsme odvedli svou práci pořádně,
pošle ho pryč beze jména.
A když ho pojmenuje?
Tak jsme prohráli. Získá sílu
a máme tu Armagedon.
Musí se tomu dát nějak zabránit.
Kdyby ten kluk nebyl,
celé by to skončilo.
Ale ten kluk je. Je tamhle.
Píše sprosté slovo na tabulku s popisem dinosaura.
Ano, teď tady je.
To se může změnit.
Mohlo by se mu něco přihodit.
Mohl bys ho zabít.
Já jsem nikdy... nic nezabil.
To bych asi nemohl.
Ani kdybys tím všechno zachránil?
Jeden život
proti vesmíru.
Ten pekelný pes
se objeví na jeho oslavě?
-Jo. -Měli bychom tam být.
Možná bych toho psa zastavil. Mohl bych je nějak pobavit.
To prosím ne.
Jen to musím nacvičit.
Ne, nedělej svoje kouzelnické číslo.
Zoufale tě prosím.
Nemáš tušení, jak je to ponižující.
-V prstech. -V uchu.
-Měls ji v kapse. -Měls ji u ucha.
U ucha jsem ji nikdy neměl.
S tebou není sranda.
-Sranda? -Ano.
Je to ponižující.
Udělej skutečné kouzlo. Nech věci zmizet.
To není zábava.
Nech zmizet sebe.
Kdepak je? Je někde...
STŘEDA
...tady?
Tady je! To...
K tomu se vrátíme.
Tady vidíte můj starý cylindr.
Ale počkat.
Co je tohle?
Mohl by to být náš chlupatý přítel,
králík Harry?
Byl ve stole.
Měl tu být slavný kouzelník.
Na své oslavě jsem měla Penna a Tellera, tiché disko
-a dostala jsem... -Stojíte za prd.
Promiňte.
Má pravdu. Vážně stojíte za prd.
Pět, čtyři,
tři, dva, jedna.
Přišel náš čas.
Jakmile chlapec psa pojmenuje,
začne Armagedon.
Běž. Najdi svého pána.
VŠE NEJLEPŠÍ, ADAME
Ještě se nevrátil?
Hraje si v lese s kamarády.
Řekla jsem mu, ať je do svačiny doma.
Tak mě zavolej, až přijde,
a zapálíme svíčky.
To byly ty nejlepší jedenácté narozeniny!
Obávám se, že to byla pohroma.
Blbost. Na tuhle party nezapomenou.
Nezapomeň, že byla jejich poslední.
Už je pozdě.
Nemáš si ho tam strkat.
Ne.
Na toho pekelného psa je pozdě.
...Ostrov Skye a váš čas začíná...
Ahoj, Crowley.
Ahoj. Kdo je tam?
Dagon, Vládce záznamů,
Pán muk.
Zjišťuji, co je s tím psem.
Už by měl být u tebe.
Proč? Něco se pokazilo, Crowley?
Pokazilo? Ne, nic se nepokazilo.
Už ho vidím.
Krásný velký pekelně pekelný pes.
Rád jsem tě slyšel.
Žádný pes.
Špatný chlapec.
Správný chlapec si hrál v lese s kamarády.
Byly to přece jeho narozeniny.
Hogbackský les byl jejich Eden,
kde je nerušili dospělí.
Děti si říkaly „Oni“.
Pepřenka a Brian, Wensleydale
a oslavenec, jejich vůdce, který jim našel doupě
a vymyslel ty nejlepší hry, Adam.
Mám narozeniny. Určitě dostanu psa.
Nikdy ti nedají, co chceš.
Chtěla jsem kolo a řekla si o něj.
Chtěla jsem sedlo, co se mu říká štika,
a dvanáct převodů a všechno.
A víte, co mi dali?
Holčičí kolo a navíc s košíkem.
Vždyť jsi taky holka.
To je ovšem sexismus.
Já chci psa.
Jasně. A máma s tátou
ti teda dají pořádnýho rotvajlera?
Nechci velkýho.
Chci malýho, se kterým si užiješ legraci.
Bude to výjimečně chytrý pes,
který klidně vleze do zaječí nory.
A budu mu říkat...
A tohle je ta chvíle. Pojmenování.
Tím bude určen jeho smysl, funkce a totožnost.
Tahle chvíle spustí Armagedon.
Pekelný pes ze sebe vydal hluboké a hrozivé zavrčení.
Zavrčení, co začíná v psím hrdle
a končí na hrdle někoho jiného.
Budu mu říkat Pes.
Takové jméno ušetří spoustu starostí.
A to se jen tak objeví?
Možná.
Pojď sem.
Armagedon za pár dní začne a my jsme ztratili Antikrista.
Proč mě do toho pekelné síly vůbec zatáhly?
V tomhle mě necituj, ale nejspíš
kvůli těm zprávám, které jsi jim posílal,
o tom, jak skvěle se ti daří.
Můžu za to,
že je nekontrolují?
Každý ve zprávách pro vedení trochu přikrášluje pravdu. To ty víš.
Ale tys řekl, žes vymyslel španělskou inkvizici
a začal druhou světovou válku.
Není má chyba, že mě lidi předběhli.
Něco je jinak.
Holič mi poradil novou kolínskou.
Nejde o tebe. Znám tvůj pach.
Pekelný pes našel svého pána.
Jsi si jistý?
Cítil jsem to. Lhal bych ti snad?
Jsi démon. To ty děláš.
Nelžu. Chlapec, ať je kdekoli, má toho psa.
Pojmenoval ho. Je hotovo.
Přichází ke své moci.
Jsme v háji.
Tak tedy...
vítej na konci časů.
Kreativní dohled Lucie Musílková