‫אזהרה - ילדים! גרימת ארמגדון עלולה להיות מסוכנת!‬
‫אל תנסו את זה בבית‬
‫תיאוריות עדכניות לגבי בריאת היקום‬
‫טוענות שאם הוא נברא בכלל, ולא רק התחיל‬
‫באופן בלתי רשמי,‬
‫הוא נוצר לפני כ-14 מיליארד שנים.‬
‫הדעה הרווחת היא שכדור הארץ‬
‫בן כארבעה וחצי מיליארד שנים.‬
‫התאריכים האלה שגויים.‬
‫כמה חוקרים מימי הביניים קבעו שתאריך הבריאה הוא בשנת 3760 לפני הספירה.‬
‫אחרים חושבים שהעולם נברא מוקדם עוד יותר, בשנת 5508 לפני הספירה.‬
‫גם זה שגוי.‬
‫הארכיבישוף ג'יימס אשר טען כי השמיים והארץ‬
‫נבראו ביום ראשון 21 באוקטובר, בשנת 4004 לפני הספירה,‬
‫ב-9:00 בבוקר.‬
‫גם הוא טעה,‬
‫ברבע שעה כמעט.‬
‫העולם נברא בשעה 9:13 בבוקר.‬
‫וזה נכון.‬
‫כל העניין של שלדי הדינוזאורים המאובנים‬
‫היה בדיחה שהפלאונטולוגים טרם ראו.‬
‫זה מוכיח שני דברים.‬
‫קודם כול, שאלוהים לא משחק בקוביות עם היקום.‬
‫אני משחקת משחק בל-יתואר שהמצאתי בעצמי.‬
‫עבור האחרים, זה כמו לשחק פוקר בחדר חשוך לחלוטין, כשעל הכף סכום אינסופי,‬
‫כשמחלק הקלפים לא מסביר לכם מה החוקים,‬
‫ולא מפסיק לחייך.‬
‫שנית, המזל האסטרולוגי של כדור הארץ הוא מאזניים.‬
‫בעיתון טדפילד, כתוב על מזל מאזניים‬
‫ביום שבו התחילה ההיסטוריה שלנו:‬
‫"אתם עלולים להרגיש מותשים‬
‫"ומשועממים מהשגרה.‬
‫"יש לכם ידיד שחשוב לכם.‬
‫"אתם עלולים לסבול היום מקלקול קיבה,‬
‫"ולכן, הימנעו מאכילת סלטים.‬
‫"עזרה עשויה להגיע ממקום בלתי צפוי."‬
‫זה היה נכון לחלוטין, מכל בחינה,‬
‫מלבד החלק על הסלטים.‬
‫כדי להבין את חשיבותה האמיתית של משמעות הדברים,‬
‫נצטרך להתחיל מוקדם יותר.‬
‫למען הדיוק, קצת יותר מ-6,000 שנה מוקדם יותר.‬
‫מייד לאחר ההתחלה.‬
‫הסיפור מתחיל, כפי שהוא יסתיים, בגן.‬
‫במקרה הזה, גן עדן.‬
‫ובתפוח.‬
‫קדימה.‬
‫התפוח הזה ייתן לך...‬
‫זה היה יום נעים.‬
‫כל הימים היו נעימים.‬
‫עד כה, עברו יותר משבעה מהם,‬
‫והגשם טרם הומצא.‬
‫אבל ענני הסערה שנאספו בקדמת עדן‬
‫רמזו כי סופת הרעמים הראשונה הייתה בדרכה.‬
‫והיא עמדה להיות גדולה.‬
‫ובכן, זה היה כישלון מוחלט.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫אמרתי, "ובכן, זה היה כישלון מוחלט."‬
‫כן, כן. זה נכון.‬
‫תגובה מוגזמת, לדעתי.‬
‫עבירה ראשונה והכול.‬
‫אני לא מבין מה גרוע כל כך‬
‫בהבנת ההבדל בין טוב לרע.‬
‫טוב, זה חייב להיות רע...‬
‫- קראולי. - ...קראולי.‬
‫אחרת...‬
‫לא היית מפתה אותם לעשות זאת.‬
‫אמרו לי, "תעלה לשם, ותעשה צרות."‬
‫מן הסתם. אתה שד.‬
‫זה מה שאתה עושה.‬
‫לא ממש מעודן מצד הכול-יכול.‬
‫עץ פירות באמצע הגן, עם שלט "לא לגעת".‬
‫כלומר, למה לא למקם אותו בפסגת הר גבוה?‬
‫או על הירח?‬
‫מעלה תהיות לגבי התוכנית האמיתית של אלוהים.‬
‫עדיף לא להעלות השערות.‬
‫הכול חלק מהתוכנית האלוהית הגדולה.‬
‫אנחנו לא אמורים להבין.‬
‫זה בלתי יתואר.‬
‫התוכנית האלוהית בלתי תתואר?‬
‫בדיוק.‬
‫היא מעבר להבנה,‬
‫ואי אפשר לנסח אותה במילים.‬
‫לא הייתה לך חרב בוערת?‬
‫הייתה לך. היא בערה ברמות. מה קרה לה?‬
‫כבר איבדת אותה?‬
‫- נתתי אותה. - מה עשית?‬
‫נתתי אותה!‬
‫יש חיות אכזריות.‬
‫יהיה קר שם בחוץ. והיא כבר בהיריון.‬
‫ואמרתי, "בבקשה. חרב בוערת. אל תודו לי.‬
‫"ואל תהיו כאן כשהחשיכה תרד."‬
‫אני מקווה שלא עשיתי את הדבר הלא נכון.‬
‫אתה מלאך. אני חושב שאתה לא מסוגל לכך.‬
‫תודה.‬
‫זה מטריד אותי.‬
‫גם אני מודאג.‬
‫מה אם עשיתי את הדבר הנכון כשאמרתי לה לאכול את התפוח?‬
‫שד עלול להיקלע לצרות אם הוא עושה את הדבר הנכון.‬
‫יהיה מצחיק אם שנינו טעינו, נכון?‬
‫אם אני עשיתי טוב, ואתה עשית רע?‬
‫לא.‬
‫זה בכלל לא יהיה מצחיק.‬
‫טוב...‬
‫"בשורות טובות" הוא סיפורם של אירועים מסוימים‬
‫שחלו ב-11 השנים האחרונות בהיסטוריה האנושית,‬
‫בהתאם מושלם, כפי שתראו,‬
‫ל"נבואותיה הנחמדות והמדויקות של אגנס נאטר, מכשפה".‬
‫בשורות טובות‬
‫זה לא היה לילה חשוך וסוער.‬
‫אבל שמזג האוויר לא ישטה בכם.‬
‫גם בלילה נוח...‬
‫לפני 11 שנים‬
‫...כוחות הרשע עשויים להיות בשטח.‬
‫הם בשטח.‬
‫הם בכל מקום.‬
‫שני שדים אורבים בקצה בית הקברות.‬
‫הם לא ממהרים,‬
‫ומסוגלים לארוב כל הלילה, במקרה הצורך.‬
‫יש בהם די אימה קודרת‬
‫בשביל מארב אחרון בעלות השחר.‬
‫לעזאזל עם השעמום הזה.‬
‫הוא היה צריך לחכות לנו.‬
‫אתה בוטח בו?‬
‫- לא. - יופי.‬
‫זה היה עולם מוזר אם שדים היו בוטחים זה בזה.‬
‫איך הוא קורא לעצמו בימינו?‬
‫קראולי.‬
‫הנה הוא, הממזר המגונדר הזה.‬
‫לדעתי הוא כאן למעלה יותר מדי זמן.‬
‫הפך לבן המקום. נהנה יותר מדי.‬
‫מרכיב משקפי שמש גם כשהוא לא זקוק להם.‬
‫- יחי השטן. - יחי השטן.‬
‫היי, חבר'ה. סליחה על האיחור,‬
‫אבל כביש איי-40 בדנהאם הוא בעייתי.‬
‫ניסיתי לחתוך דרך צ'ורליווד...‬
‫עכשיו כשכולנו כאן, בואו נדווח על מעשי היום.‬
‫כמובן.‬
‫מעשים, כן.‬
‫פיתיתי כומר.‬
‫הוא הלך ברחוב וראה את הבחורות היפות בשמש.‬
‫הכנסתי לראשו ספק.‬
‫הוא היה יכול להיות קדוש.‬
‫אבל עכשיו, הוא יהיה שלנו בתוך עשור.‬
‫כן, יפה.‬
‫השחתתי פוליטיקאי.‬
‫נתתי לו את הרושם ששוחד קטן לא יזיק. ‬
‫הוא יהיה שלנו בתוך שנה.‬
‫כן, אתם תאהבו את זה.‬
‫השבתי הלילה את כל רשתות הטלפונים הניידים באזור לונדון.‬
‫- כן? - כן. זה היה לא קל...‬
‫ואיך בדיוק זה תרם לגיוס נשמות עבור השליט שלנו?‬
‫תחשבו על זה.‬
‫חמישה עשר מיליון איש מוציאים עצבים זה על זה.‬
‫זאת לא בדיוק... מלאכת אומן.‬
‫להנהלה לא אכפת.‬
‫הם מתים עליי שם למטה, חבר'ה.‬
‫הזמנים משתנים, אז...‬
‫מה קורה?‬
‫זה.‬
‫לא.‬
‫כן.‬
‫כבר?‬
‫כן.‬
‫ואני זה שאמור...‬
‫כן.‬
‫תקשיבו, זה...‬
‫ממש לא התחום שלי.‬
‫התחום שלך.‬
‫בכיכובך.‬
‫קח את זה.‬
‫כמו שאמרת,‬
‫הזמנים משתנים.‬
‫בתור התחלה, הם מגיעים לסופם.‬
‫למה אני?‬
‫הם מתים עליך שם למטה.‬
‫זאת הזדמנות נהדרת.‬
‫ליגור היה מוכן לתת את יד ימינו להיות הלילה במקומך.‬
‫את יד ימינו של מישהו, בכל מקרה.‬
‫תחתום כאן.‬
‫מה עכשיו?‬
‫תקבל הוראות.‬
‫מדוע נפלו פניך?‬
‫הרגע שבשבילו עבדנו במשך מאות שנים ממשמש ובא.‬
‫מאות שנים.‬
‫רגע הניצחון הניצחי שלנו ממתין.‬
‫ניצחון.‬
‫ואתה תהיה כלי שרת של הגורל האדיר הזה.‬
‫כלי... אדיר. כן.‬
‫טוב, אם כך, אלך לי לדרכי.‬
‫אגמור עם זה.‬
‫לא שאני רוצה בזה, כמובן,‬
‫אבל אני אלך.‬
‫יופי. טוב. כן.‬
‫צ'או.‬
‫מה זה אומר?‬
‫"צ'או" זה באיטלקית.‬
‫המשמעות היא "אוכל".‬
‫קראולי היה בעד הארמגדון, באופן כללי.‬
‫אבל לפעול להבאתו זה דבר אחד,‬
‫ולראות אותו באמת מגיע זה דבר אחר לגמרי.‬
‫- חרא! - כשקווין שחררו את "רפסודיה בוהמית"...‬
‫- למה אני? - ...בליל כל הקדושים 1975,‬
‫זה משום שהרווחת את זה, קראולי, לא?‬
‫מה שעשית לכביש אם־25 היה גאונות מרשעת, מותק.‬
‫כביש אם־25? כן, ובכן...‬
‫כן, אני שמח שזה הצליח.‬
‫הנה ההוראות שלך.‬
‫זה המבצע הגדול, קראולי.‬
‫הנה מבחר הסושי האהוב עליך, אזירפאל-סאן היקר שלי.‬
‫תודה, שף. אדיב מאוד מצידך.‬
‫- אני יכול להצטרף? - גבריאל?‬
‫איזה עונג בלתי צפוי.‬
‫כבר...‬
‫זמן רב שלא התראינו, כן.‬
‫למה אתה צורך את זה?‬
‫אתה מלאך.‬
‫זה סושי.‬
‫זה נחמד. טובלים את זה ברוטב סויה, ו...‬
‫בני אדם עושים את זה.‬
‫ואם אחיה כאן, ביניהם...‬
‫חשוב לשמור על מראית עין.‬
‫- תה? - אינני מחלל את מקדש‬
‫גופי השמיימי בחומרים מגעילים.‬
‫מובן שלא.‬
‫- חליפה יפה. - כן, אני אוהב את הבגדים.‬
‫חבל שהקיום שלהם יסתיים בקרוב.‬
‫יסתיים?‬
‫יש לנו מידע מהימן‬
‫שדברים... מתרחשים.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫המודיע שלי אומר שהשד קראולי עשוי להיות מעורב.‬
‫עליך להשגיח עליו‬
‫מבלי שהוא ידע על כך, כמובן.‬
‫אני יודע. אני עושה זאת בכדור הארץ מההתחלה.‬
‫וכך גם קראולי.‬
‫זה נס שהוא עדיין לא הבחין בך.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫ניסים זאת העבודה שלנו.‬
‫הכירו את דירדרה וארתור יאנג.‬
‫הם גרים בכפר טאדפילד שבאוקספורדשייר.‬
‫כבר הגענו, ארתור?‬
‫ארבע דקות בין הצירים.‬
‫זאת הדרך, אין ספק.‬
‫הדרכים פשוט נראות שונה בחושך.‬
‫הנזירות אמרו לבוא כשהמרווח בין צירים הוא ארבע או חמש דקות.‬
‫זה פשוט קצת...‬
‫יש לנו כריכי ביצה וחרדל?‬
‫הכירו את הארייט דאולינג, ובעלה, הדיפלומט האמריקאי תדאוס דאולינג.‬
‫תנשמי, מותק, תנשמי.‬
‫אני נושמת, לעזאזל, תאד!‬
‫- למה אתה לא כאן? - אני איתך, מותק.‬
‫אני איתך. אני פשוט גם כאן, עם הנשיא.‬
‫היי, הארייט. מצטער שנאלצנו לשאול את בעלך.‬
‫לידה היא החוויה המשותפת המשמחת ביותר ששני בני אדם יכולים לחוות,‬
‫ולא אפספס שנייה אחת ממנה.‬
‫תאד, אם נוכל לחזור לעניין.‬
‫אתקשר אלייך בחזרה.‬
‫אתה אמור להיות איתי, בן ז...‬
‫מתישהו הלילה, גברת דאולינג תגיע.‬
‫יהיו איתה, ללא ספק, אנשי השירות החשאי.‬
‫עלינו לוודא שהם לא יראו שום דבר שאינו הולם.‬
‫האחות תרזה ואני ניילד את תינוקם של הזוג דאולינג בחדר ארבע.‬
‫ברגע שהוא ייוולד,‬
‫נפריד את התינוק מהאם...‬
‫וניתן לה את בנו של אדוננו.‬
‫הכול מוכן.‬
‫הלילה, זה מתחיל.‬
‫האחות מרי לקווריוס?‬
‫כן, סליחה, הנזירה הראשית,‬
‫תהיתי מאיפה יגיע התינוק השני.‬
‫לא התינוק האמריקאי. כלומר, זה ברור.‬
‫אלה עובדות החיים. אבל ה...‬
‫האדון קראולי בדרכו לכאן עם אדוננו האפל לעתיד, האחות מרי.‬
‫אנחנו לא צריכות לדעת יותר.‬
‫אנחנו נזירות שטניות‬
‫ממסדר הפטפטניות במנזר בריל הקדוש.‬
‫וזהו הלילה שלמענו נוסד המסדר שלנו.‬
‫האחות גרייס, תפקידך הוא קבלת פנים.‬
‫האחיות מריה ורבוז וקתרין פרוליקס,‬
‫אתן תסייעו לאחות תרזה.‬
‫כל השאר יודעות מה המטלות שלהן.‬
‫זה אמבולנס!‬
‫למקומות.‬
‫סליחה, הנזירה הראשית.‬
‫אין לי משימה. זאת כנראה טעות.‬
‫כמובן.‬
‫תוכלי לוודא שיש ביסקוויטים.‬
‫כאלה עם זיגוג ורוד.‬
‫לדעתי הייתה לנו צנצנת במזווה של המנזר.‬
‫אין כניסה‬
‫- תנשמי, דירדרה, תנשמי. - אני נושמת!‬
‫סליחה. דירדרה יאנג.‬
‫הצירים הם בתכיפות של... של ארבע דקות!‬
‫ברוכה הבאה לסנט בריל, גברת יאנג.‬
‫ציפינו לך רק בשבוע הבא.‬
‫ארתור יהיה איתי בזמן הלידה.‬
‫אני חוששת שלא.‬
‫אנחנו מאמינות שאבות רק... מסבכים את התהליך עבור כולם.‬
‫נאמר לו מתי לעלות.‬
‫לא אתווכח עם נזירות.‬
‫אחיות יודעות מה הן עושות, דירדרה.‬
‫אראה אותך כש...‬
‫היא תהיה בחדר שלוש.‬
‫בסדר.‬
‫בהצלחה.‬
‫דבר שעשוי לעזור להבנת עניינים אנושיים‬
‫הוא לדעת שרוב הניצחונות והטרגדיות הגדולים בהיסטוריה נגרמים‬
‫לא משום שאנשים הם טובים מיסודם או רעים מיסודם,‬
‫אלא משום שאנשים הם אנשים מיסודם.‬
‫השארת את האור דולק.‬
‫מחוכם.‬
‫- זה אינפרה אדום? - זה כבר התחיל?‬
‫- הכריחו אותי לצאת. - אתה יודע כמה זמן נשאר?‬
‫אני חושב שהדברים מתקדמים במהירות, דוקטור.‬
‫הבנתי. באיזה חדר היא?‬
‫- אנחנו בחדר שלוש. - חדר שלוש. הבנתי.‬
‫יש טריק שעושים עם שלושה קלפים‬
‫שקשה מאוד לעקוב אחריו.‬
‫ומשהו דומה, בעל השלכות גדולות בהרבה מאשר חופן מטבעות,‬
‫עומד להתרחש.‬
‫דירדרה יאנג נמצאת בחדר לידה שלוש.‬
‫היא ילדה תינוק זכר זהוב שיער,‬
‫שנקרא לו "תינוק א'".‬
‫הארייט דאולינג יולדת בחדר לידה ארבע.‬
‫היא יולדת תינוק זכר זהוב שיער‬
‫שנקרא לו "תינוק ב'".‬
‫לאחות מרי לקווריוס עומדים להגיש‬
‫תינוק זכר זהוב שיער שנקרא לו "היריב,‬
‫"משמיד המלכים, מלאך הבור חסר התחתית,‬
‫"נסיך העולם הזה ואדון האופל".‬
‫- זה הוא? - כן.‬
‫ציפיתי לעיניים מוזרות,‬
‫או לטלפיים קטנטנות.‬
‫או זנבון.‬
‫זה הוא בוודאות.‬
‫תראו אותי, מחזיקה את האנטיכריסט.‬
‫סופרת את הבהונות המתוקות שלו.‬
‫אתה דומה לאבא שלך?‬
‫אני בטוחה שכן.‬
‫אתה נראה כמו אבא'לה שלך?‬
‫בכלל לא. קחי אותו לחדר שלוש.‬
‫חדר שלוש. אתה חושב שיזכור אותי כשיגדל?‬
‫תתפללי שלא.‬
‫שלושה תינוקות.‬
‫שימו לב.‬
‫הם מסתובבים ומסתובבים.‬
‫האחות מרי, מה את עושה כאן?‬
‫את לא אמורה להביא כיבוד לחדר האוכל?‬
‫האדון קראולי אמר לקחת את התינוק לחדר שלוש.‬
‫אז תעשי את זה.‬
‫זה כבר קרה?‬
‫אני האבא. הבעל. שניהם.‬
‫הו, כן. בשעה טובה.‬
‫אשתך ישנה, המסכנה.‬
‫תאומים? מה?‬
‫לא אמרו שום דבר על תאומים.‬
‫לא, לא. זה התינוק שלך.‬
‫השני הוא של... מישהו אחר.‬
‫אני רק משגיחה עליו.‬
‫לא, זה בהחלט הבן שלך, אדוני השגריר,‬
‫מהקודקוד ועד לטלפיים...‬
‫שאין לו.‬
‫הכול אצלו... במקום?‬
‫הו, כן. הוא נורמלי. מאוד נורמלי.‬
‫בן!‬
‫אדוני הנשיא.‬
‫יש לי הכבוד להכריז על עצמי כאביו‬
‫של בן רגיל בעל כרומוזום ויי.‬
‫עכשיו, נצטרך לקחת אותו לרגע, לשקול אותו וכולי.‬
‫האב הזה של ילד-בן-זכר לרשותך, אדוני הנשיא.‬
‫הארייט. כן!‬
‫איפה התינוק?‬
‫שהשטן יעזור לי.‬
‫את יודעת איפה בנו של אדוננו?‬
‫הוא אצל האחות מרי לקווריוס, בחדר שלוש.‬
‫אנחנו קוראות לאלה ביסקוויטים,‬
‫אבל כשתראו אותם תחשבו, "עוגיות".‬
‫אני קורא להם ביסקוויטים.‬
‫בכל הנוגע לשיטות תקשורת אנושיות,‬
‫הקריצה האנושית מגוונת מאוד.‬
‫לדוגמה, האחות תרזה התכוונה לומר,‬
‫איפה הייתם, לעזאזל?‬
‫אנחנו מוכנים להחלפה,‬
‫ואת כאן, בחדר הלא נכון עם היריב,‬
‫משמיד המלכים, מלאך הבור חסר התחתית,‬
‫נסיך העולם, אדון האופל, שותה תה.‬
‫מבחינתה,‬
‫פירוש קריצת התשובה של האחות מרי היה...‬
‫הילד הזה הוא היריב,‬
‫משמיד המלכים, מלאך הבור חסר התחתית,‬
‫נסיך העולם הזה ואדון האופל.‬
‫אבל אי אפשר לדבר עכשיו, כי הזר הזה כאן.‬
‫האחות מרי, לעומת זאת,‬
‫חשבה שקריצתה של האחות תרזה הייתה יותר לכיוון...‬
‫כל הכבוד, האחות מרי.‬
‫החליפה את התינוקות בעצמה.‬
‫עכשיו, סמני לי מי הילד העודף, ואסלק אותו‬
‫ואתן לך לחזור לתה‬
‫עם הוד מעלתו, השגריר האמריקאי.‬
‫סילוק תינוקות עודפים.‬
‫אני מדברת בלי הפסקה.‬
‫איפה היית לפני שקיבלת את המינוי הזה?‬
‫בסווינדון.‬
‫הנה הבחור הקטן שלך חזר. ניקינו ושקלנו אותו.‬
‫תראה, מותק. הבן שלנו.‬
‫הוא יפהפה, מתוקה.‬
‫איזה זאטוט.‬
‫כשאני מביט בו אני מבין מה חשוב בחיים.‬
‫לא העבודה.‬
‫אלמד אותו לשחק בייסבול. ובימי ראשון נלך לדוג.‬
‫תאד!‬
‫סליחה, מותק. נדבר אחר כך.‬
‫עלייך לתת לילד שם.‬
‫תכננו לקרוא לו "תדאוס"‬
‫על שם אביו וסבו.‬
‫"דמיאן" הוא שם מצוין.‬
‫"דמיאן דאולינג"?‬
‫העיצורים דומים מדי.‬
‫אז "וורלוק".‬
‫זה שם אנגלי עתיק.‬
‫שם טוב.‬
‫שלום, וורלוק.‬
‫"דמיאן"?‬
‫לא. תמיד העדפתי שמות יותר...‬
‫מסורתיים.‬
‫במשפחתנו, תמיד בחרנו בשמות טובים ופשוטים.‬
‫"קין".‬
‫נשמע מודרני מאוד, "קין".‬
‫ובכן, תמיד אפשר...‬
‫כלומר, ישנו השם "אדם".‬
‫"אדם"?‬
‫אדם.‬
‫בוא, קטנצ'יק.‬
‫את יודעת, דירדרה...‬
‫לדעתי מתאים לו השם "אדם".‬
‫שלום, אדם.‬
‫היה נחמד לחשוב שהנזירות דאגו שהתינוק העודף יאומץ בדיסקרטיות.‬
‫שהוא היה ילד מאושר ונורמלי,‬
‫וגדל להיות מבוגר נורמלי ומרוצה למדי.‬
‫ואולי זה אכן מה שקרה.‬
‫הדגים הטרופיים שלו בטח מזכים אותו בפרסים.‬
‫להתקשר לאזירפאל.‬
‫מתקשרת לאזירפאל.‬
‫אנו מצטערים, כל הקווים בלונדון תפוסים כרגע.‬
‫לצערי, אנחנו סגורים בהחלט.‬
‫אזירפאל, זה אני.‬
‫- אנחנו צריכים לדבר. - כן.‬
‫גם אני חושב כך.‬
‫אני מניח שזה בנוגע ל...‬
‫ארמגדון. כן.‬
‫כולם יודעים שהמקום הטוב ביותר בלונדון לפגישה חשאית‬
‫הוא, והיה תמיד, פארק סנט ג'יימס.‬
‫אומרים שהברווזים התרגלו שסוכנים חשאיים מאכילים אותם‬
‫עד כדי כך שהם פיתחו אליהם התניה קלאסית.‬
‫הלחם השחור של נספח התרבות הרוסי‬
‫מבוקש במיוחד בקרב הברווזים אניני הטעם.‬
‫כבר זמן מה, קראולי ואזירפאל נפגשים כאן.‬
‫אתה בטוח שהוא היה האנטיכריסט?‬
‫מי כמוני יודע. הבאתי את התינוק.‬
‫כלומר, לא הבאתי אותו לעולם, הבנת?‬
‫מסרתי אותו.‬
‫דיפלומט אמריקאי.‬
‫באמת?‬
‫כאילו הארמגדון הוא סרט קולנוע‬
‫שרוצים להפיץ בכמה שיותר ארצות.‬
‫כדור הארץ וכל ממלכותיו.‬
‫אנחנו ננצח, כמובן.‬
‫אתה באמת מאמין בכך?‬
‫ברור.‬
‫גן העדן סוף סוף ינצח את הגיהינום.‬
‫זה יהיה נחמד למדי.‬
‫רק מסקרנות,‬
‫כמה מלחינים דגולים יש אצלכם, בגן עדן?‬
‫כי מוצרט הוא שלנו.‬
‫בטהובן.‬
‫שוברט.‬
‫כל משפחת באך.‬
‫הם כבר הלחינו את המוזיקה שלהם.‬
‫ולא תשמע אותה שוב לעולם.‬
‫אין יותר אלברט הול, אין גליינדבורן.‬
‫- רק הרמוניות שמיימיות. - ובכן...‬
‫וזו רק תחילת האובדן אם תנצחו.‬
‫נגמרו המסעדות המרתקות שבהן מכירים אותך.‬
‫נגמר הגרבלקס ברוטב שמיר.‬
‫נגמרו חנויות הספרים הישנים.‬
‫יש לנו רק 11 שנים, ואז הכול ייגמר.‬
‫עלינו לאחד כוחות.‬
‫לא.‬
‫אנחנו מדברים על סוף העולם.‬
‫זה לא פיתוי קטן שביקשתי ממך להסתיר‬
‫בזמן שאתה בפסטיבל באדינבורו.‬
‫- אתה לא יכול לומר לא. - לא.‬
‫נוכל לעשות משהו. יש לי רעיון.‬
‫לא! אני לא מעוניין.‬
‫טוב, בוא נאכל צהריים.‬
‫אני עדיין חייב לך מהפעם ב...‬
‫פריס.‬
‫1793.‬
‫כן. שלטון הטרור.‬
‫אנחנו גרמנו לזה, או אתם?‬
‫אני לא זוכר.‬
‫אכלנו קרפים.‬
‫זה היה טעים.‬
‫אם כך, מה אתה רוצה עכשיו?‬
‫אלכוהול.‬
‫כמות יוצאת דופן של אלכוהול.‬
‫יש לי כמה בקבוקים טובים של שאטונף-דו-פאפ מאחור.‬
‫אספתי תריסר ארגזים בשנת 1921,‬
‫ועדיין נשארו כמה, לאירועים מיוחדים.‬
‫אבל בגן עדן לא מתים על יין, מה?‬
‫לא יהיו עוד בקבוקים טובים של שאטונף-דו-פאפ בגן עדן,‬
‫או ויסקי סינגל מאלט,‬
‫או קוקטיילים מצועצעים עם שמשיות קטנות.‬
‫קראולי, אמרתי לך, אני לא אעזור לך.‬
‫אני לא מעוניין. זה מפגש חברתי לחלוטין.‬
‫אני מלאך. אתה שד.‬
‫אנחנו אויבים מלידה.‬
‫הסתלק מעליי, שד מתועב.‬
‫אחריך.‬
‫באותו לילה, ארתור ודירדרה יאנג‬
‫לקחו בגאווה את התינוק שלהם, כך האמינו,‬
‫לביתם בכפר האנגלי השקט, טאדפילד.‬
‫האנטיכריסט היה על כדור הארץ כבר 24 שעות.‬
‫בינתיים, בסוהו שבלונדון, מלאך ושד‬
‫שתו ללא הרף במשך שש מהן.‬
‫אם כך, מה... מה בדיוק הטיעון לך?‬
‫הטיעון שלי הוא...‬
‫הטיעון שלי הוא דולפינים.‬
‫זה הטיעון שלי.‬
‫מוחות ענקיים, בגודל...‬
‫מוחות ענקיים ממש.‬
‫שלא לדבר על הלווייתנים. מוחות עצומים, ללווייתנים.‬
‫קראקן.‬
‫ממזר ענק.‬
‫אמור לעלות לפני המים.‬
‫ממש... לקראת הסוף,‬
‫כשהימים ירתחו.‬
‫זה הטיעון שלי.‬
‫הים כולו רותח.‬
‫הדולפינים, הלווייתנים.‬
‫הכול הופך לבויאבז...‬
‫בויאבז...‬
‫מרק דגים. זאת לא אשמתם.‬
‫והדבר נכון גם לגבי גורילות.‬
‫הן יאמרו, "וופ,‬
‫"השמיים מאדימים. יש...‬
‫"כוכבים מתרסקים.‬
‫"ומה מכניסים לבננות בימינו?"‬
‫"כל היצורים גדולים כקטנים".‬
‫ואתה יודע מה גרוע יותר?‬
‫כשהכול ייגמר,‬
‫תצטרך להתמודד עם הנצח!‬
‫הנצח?‬
‫כן, זה לא יהיה נורא בהתחלה,‬
‫למרות שאני חושש שלא יהיו בכורות של סטיבן סונדהיים בנצח.‬
‫למרות שלפי השמועות הבוס שלך‬
‫ממש אוהב את "צלילי המוסיקה".‬
‫היית רוצה לבלות נצח בצפייה בזה?‬
‫בלי להגזים, היית מסוגל‬
‫לטפס על כל הר שוב ושוב ושוב ושוב ושוב.‬
‫גם אני לא אוהב את זה,‬
‫אבל אמרתי לך, אני לא יכול לס...‬
‫לא לעשות מה שאומרים לי.‬
‫אני מלאך. אני...‬
‫אלוהים, אני לא יכול להתמודד עם זה כשאני שיכור.‬
‫- אתפכח. - כן, גם אני.‬
‫הארייט דאולינג לקחה את וורלוק התינוק לביתו החדש,‬
‫דירת מגורים ממשלתית בלונדון.‬
‫משימתנו הסתיימה, אדון האסטור.‬
‫התינוק במקומו, והוריו לא חושדים בדבר.‬
‫אז אין עוד צורך במנזר, נכון?‬
‫- אני חוששת ש... - מפורק.‬
‫- מה? - המסדר שלכן מפורק.‬
‫- אנחנו מה? - חכה רגע.‬
‫עשינו כל מה שנתבקשנו. מה עם הגמול שלנו?‬
‫מעצבנות כל כך.‬
‫אתן אף פעם לא שותקות, מה?‬
‫אנחנו מסדר פטפטניות. אנחנו אומרות את דעותינו.‬
‫וכרגע, דעתי היא שאתה לא יכול להתייחס אלינו...‬
‫תרצי לומר להן שהמסדר מפורק?‬
‫או שתעדיפי שכולן ימצאו את מותן באש?‬
‫איזו אש?‬
‫גם לו רציתי, לא הייתי יכול לעזור.‬
‫אני לא יכול להתערב בתוכנית האלוהית.‬
‫מה לגבי תוכניות שטניות?‬
‫אתה לא יכול להיות בטוח שהכשלתי אינה חלק מהתוכנית האלוהית.‬
‫כלומר, אתה אמור לסכל את תכסיסיו של הרשע‬
‫בכל מצב, נכון?‬
‫ובכן...‬
‫אתה רואה תכסיס, אתה מסכל. אני צודק?‬
‫בגדול, כן.‬
‫למעשה, אני מעודד בני אנוש להיות המס...‬
‫האנטיכריסט נולד.‬
‫אבל החינוך הוא שחשוב, ההשפעות.‬
‫ההשפעות הרעות,‬
‫יהיו באחריותי.‬
‫יהיה חבל מאוד אם מישהו ידאג שאיכשל.‬
‫כשאתה מציג את זה כך...‬
‫גן עדן לא יוכל להתנגד לכך שאסכל אותך.‬
‫לא. דווקא תוכל להתהדר בנוצות האלה.‬
‫נהיה כמו סנדקים,‬
‫נפקח על גידולו.‬
‫אם נצליח, הוא לא יהיה רשע.‬
‫או טוב. הוא פשוט יהיה נורמלי.‬
‫זה עשוי להצליח.‬
‫סנדקים.‬
‫שייקח אותי האופל.‬
‫זה לא כל כך גרוע, כשמתרגלים לזה.‬
‫לאחר חמש שנים‬
‫שש שנים לפני סוף העולם‬
‫אני מבינה שאתם זקוקים לאומנת.‬
‫אומרים שאתם מחפשים גנן.‬
‫אדון וורלוק הצעיר!‬
‫אתה גדל במהירות.‬
‫אתה בטח בן...‬
‫חמש. אני בן חמש.‬
‫מה זה?‬
‫זה האח יון.‬
‫והאח חילזון.‬
‫והאחות חשופית.‬
‫זכור, וורלוק הצעיר,‬
‫כשתגדל,‬
‫לאהוב ולכבד‬
‫כל יצור חי.‬
‫האומנת אומרת שיצורים חיים‬
‫ראויים רק להימחץ תחת נעליי, האח פרנסיס.‬
‫אל תקשיב לה.‬
‫תקשיב לי.‬
‫תשירי לי שיר ערש, אומנת?‬
‫כמובן, יקירי.‬
‫לך לישון‬
‫ותחלום על מכות‬
‫אפלה ואבדון‬
‫דם ומוחות‬
‫שינה מתוקה‬
‫ילדי הנחמד‬
‫אתה תשלוט‬
‫כשהעולם יושמד‬
‫הגנן אומר שעליי להיות אדיב ונחמד לכולם.‬
‫אפילו לאחות חשופית.‬
‫ואף פעם לא להשמיד את העולם.‬
‫אל תקשיב לו.‬
‫תקשיב לי.‬
‫דלתות רבות עשויות להוביל אתכם לגן העדן או לגיהינום.‬
‫אבל כשקראולי ואזירפאל מגיעים לפגישה רשמית,‬
‫כל אחד במשרדים הראשיים שלו,‬
‫הם משתמשים בכניסה הראשית.‬
‫ספר לנו על הילד, וורלוק.‬
‫הוא ילד יוצא מן הכלל, בעל זבוב.‬
‫- אבל האם הוא רשע? - רשע להפליא.‬
‫הוא כבר הרג מישהו?‬
‫עדיין לא,‬
‫אבל רשע לא מסתכם בהרג.‬
‫ייתכן.‬
‫אבל זה כיף.‬
‫האם נתקלת בבעיות מצד ה...‬
‫אופוזיציה?‬
‫הם לא חושדים בדבר.‬
‫אני גאה לומר‬
‫שבמידה רבה,‬
‫האנטיכריסט הצעיר מושפע מכוחות האור.‬
‫ראוי לציון, אזירפאל.‬
‫- עבודה נהדרת, כמו תמיד. - כן.‬
‫אבל, אזירפאל, נקבל זאת בהבנה רבה כשתיכשל.‬
‫למרות הכול, צריך לנצח במלחמות,‬
‫לא להתחמק מהן.‬
‫אבל לא איכשל.‬
‫כלומר, זה יהיה גרוע.‬
‫אזירפאל, מה שאתה עושה ראוי לשבחים,‬
‫אבל מן הסתם נדון לכישלון.‬
‫בכל זאת, כמו שאומר הכול-יכול,‬
‫"טפסו על כל הר."‬
‫"חצו כל נחל."‬
‫הילד נורמלי מדי.‬
‫נהדר. התוכנית פועלת.‬
‫ההשפעות השמיימיות מאזנות את השפעות הגיהינום.‬
‫תיקו אפס.‬
‫אני מקווה שאתה צודק. נשארו רק עוד שש שנים.‬
‫- קראולי. - כן?‬
‫אם הוא אי פעם ישיג את כוחו המרבי,‬
‫איך נעצור אותו אז?‬
‫אני בטוח שזה לא יגיע לכך.‬
‫ההווה‬
‫יום שני‬
‫שישה ימים לפני סוף העולם‬
‫נא לא ללקק את הקירות‬
‫הוא גדול.‬
‫הגדול ביותר שברשותנו.‬
‫רק הטוב ביותר עבור אדוננו לעתיד.‬
‫אתה חושב שהוא רעב?‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫אתה. תיכנס לשם.‬
‫- אני? - כן. כן, אתה.‬
‫תיזהר מהשיניים שלו.‬
‫הרי אמרת לו להיזהר מהשיניים.‬
‫נראה לי שהוא היה רעב.‬
‫וורלוק, אתה מקשיב לי, חומד?‬
‫תראה, פעם חשבו שדינוזאורים נראו ככה.‬
‫- למי אכפת. - אפשר ללמוד מזה.‬
‫- זה מטופש. - זה לא מטופש, מותק, זה דינוזאור.‬
‫יותר כמו דבילוזאור.‬
‫נוכל לדבר על מסיבת יום ההולדת שלי? למה לא נוכל לערוך אותה בחדר בריחה?‬
‫חומד, אמרתי לך, כבר שכרנו...‬
‫אבל, אימא...‬
‫ובכן, עשינו כל מה שיכולנו.‬
‫עכשיו נותר רק לחכות ליום הולדתו.‬
‫כלב הגיהינום יהיה המפתח.‬
‫הוא יגיע ביום רביעי ב-3:00.‬
‫כן.‬
‫למען האמת, מעולם לא הזכרת את כלב הגיהינום.‬
‫כן. שולחים אליו כלב גיהינום‬
‫שילווה אותו וישמור עליו מכל משמר.‬
‫הגדול ביותר.‬
‫אנשים לא יעירו על הופעתו של כלב שחור ענק?‬
‫הוריו, למשל?‬
‫אף אחד לא ישים לב. זאת המציאות, מלאך.‬
‫וורלוק יוכל לעשות מה שירצה, בין אם הוא יודע זאת ובין אם לא.‬
‫זאת ההתחלה של הכול. הילד אמור לתת לו שם.‬
‫"אורב בלילה", "מרטש גרונות", משהו כזה.‬
‫אבל אם עשינו את עבודתנו כראוי,‬
‫הוא יגרש אותו בלי לתת לו שם.‬
‫מה אם הוא ייתן לו שם?‬
‫נפסיד, הוא ישיג את כוחותיו,‬
‫והארמגדון יגיע תוך ימים ספורים.‬
‫חייבת להיות דרך לעצור את זה.‬
‫אילולא היה ילד...‬
‫התהליך היה נעצר.‬
‫כן, אבל יש ילד. הנה הוא שם,‬
‫כותב מילת גנאי על תיאור של דינוזאור.‬
‫ובכן, עכשיו יש ילד.‬
‫זה יכול להשתנות.‬
‫יכול לקרות לו משהו.‬
‫אתה יכול להרוג אותו.‬
‫אף פעם לא... הרגתי שום דבר.‬
‫אני חושב שאני לא מסוגל.‬
‫אפילו לא בשביל להציל את הכול?‬
‫חיים של אחד,‬
‫לעומת היקום.‬
‫כלב הגיהינום הזה,‬
‫הוא יופיע במסיבת יום ההולדת?‬
‫- כן. - אז כדאי שנהיה שם.‬
‫אולי אוכל לעצור את הכלב. למעשה, אני יכול לבדר.‬
‫לא, לא, לא. בבקשה, לא.‬
‫אני צריך רק לחזור לכושר.‬
‫לא. אל תעשה את מופע הקסמים שלך.‬
‫בבקשה. בבקשה! אני ממש מתחנן בפניך.‬
‫אין לך מושג כמה זה משפיל. בבקשה.‬
‫- באצבע שלך. - לא, באוזן שלך.‬
‫- זה היה בכיס שלך. - זה היה קרוב לאוזן שלך.‬
‫אף פעם לא היה קרוב לאוזן שלי.‬
‫לא כיף איתך.‬
‫- כיף? - כן.‬
‫זה משפיל.‬
‫אתה יכול לעשות קסמים אמיתיים, להעלים דברים.‬
‫אבל זה פחות כיף.‬
‫תעלים את עצמך.‬
‫לאן הוא נעלם? האם הוא כאן...‬
‫יום רביעי‬
‫איפשהו?‬
‫הנה הוא! זה...‬
‫נחזור לזה אחר כך.‬
‫הנה כובע הצילינדר הישן שלי.‬
‫אבל חכו.‬
‫מה זה?‬
‫האם זה חברנו הפרוותי,‬
‫הארי הארנב?‬
‫הוא היה בתוך השולחן.‬
‫אמרת שיהיה קוסם מפורסם.‬
‫פן וטלר היו במסיבה שלי, וערכתי מסיבת אוזניות,‬
‫- והיה לי... - אתה גרוע.‬
‫תסלחו לי, תסלחו לי.‬
‫הוא צודק. אתה באמת גרוע.‬
‫חמש, ארבע,‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫הגיעה השעה.‬
‫ברגע שהילד ייתן לכלב שם,‬
‫יתחיל ארמגדון.‬
‫לך. מצא את אדונך.‬
‫יום הולדת שמח אדם‬
‫הוא עדיין לא חזר?‬
‫הוא משחק עם חבריו בהוגבק ווד.‬
‫אמרתי לו לחזור הביתה לארוחת מנחה.‬
‫בסדר, אם כך, תקראי לי כשהוא יחזור,‬
‫ואז נוכל להדליק את הנרות.‬
‫זאת הייתה מסיבת יום הולדת 11 הטובה ביותר בעולם!‬
‫אני חושש שזה היה אסון קל.‬
‫שטויות. נתת להם מסיבה בלתי נשכחת.‬
‫האחרונה שלהם.‬
‫הגיעה שעתו.‬
‫כי שמת אותה בשרוול.‬
‫לא.‬
‫כלב הגיהינום. הגיעה שעתו.‬
‫...האי סקאי, ומתחילים...‬
‫שלום, קראולי.‬
‫היי. מי זה?‬
‫דגון, בעל זבוב,‬
‫ריבון הייסורים.‬
‫כן, רק רציתי לשאול לגבי כלב הגיהינום.‬
‫הוא כבר אמור להיות אצלך.‬
‫למה? משהו השתבש, קראולי?‬
‫השתבש? לא. כלום לא השתבש. מה יכול להשתבש?‬
‫אני רואה אותו עכשיו, כן.‬
‫איזה כלב גיהינום גדול ונהדר.‬
‫כן, בסדר, היה נעים לדבר איתך.‬
‫שום כלב.‬
‫זה הילד הלא נכון.‬
‫הילד הנכון שיחק ביער עם חבריו.‬
‫למרות הכול, היה זה יום הולדתו.‬
‫הוגבק ווד היה גן העדן שלהם,‬
‫שבו הם יכלו לשחק בלי הפרעת מבוגרים.‬
‫הילדים קראו לעצמם "ההם".‬
‫פפר ובריאן, וונסלידייל,‬
‫וילד יום ההולדת, מנהיגם, שמצא את מאורתם,‬
‫והמציא את המשחקים הטובים ביותר, אדם.‬
‫זה יום ההולדת שלי. מובן שאקבל כלב.‬
‫אף פעם לא מקבלים מה שרוצים.‬
‫רציתי אופניים וביקשתי.‬
‫ואמרתי להם שאני רוצה אוכף צר,‬
‫ו-12 הילוכים והכול.‬
‫ויודעים מה הם קנו לי?‬
‫אופני בנות. עם סל.‬
‫אבל את באמת בת, פפר.‬
‫זה פשוט סקסיסטי.‬
‫אני רוצה כלב.‬
‫כן, כן. אז ההורים שלך‬
‫פשוט יביאו לך רוטנוויילר גדול, אדם?‬
‫אני לא רוצה כלב גדול.‬
‫אני רוצה כלב שאפשר לכייף איתו. כלב קטן.‬
‫אני רוצה כלב חכם להפליא,‬
‫שייכנס למאורות ארנבים ויעשה טריקים.‬
‫ואקרא לו...‬
‫וזה הרגע. מתן השם.‬
‫היא תעניק לו את מטרתו, את תפקידו, את זהותו.‬
‫זה הרגע שמניע את הארמגדון.‬
‫כלב הגיהינום נוהם נהמה חרישית כמו קפיץ דרוך מזרה אימה.‬
‫נהמה שמתחילה בכחכוח גרונו של אחד‬
‫ומסתיימת עמוק בגרונו של אחר.‬
‫אני חושב שאקרא לו "כלב".‬
‫שם כזה חוסך המון טרחה.‬
‫ונראה לך שהכלב הזה יצוץ משום מקום?‬
‫אולי.‬
‫בוא, חמוד. קדימה.‬
‫הארמגדון בעוד ימים ספורים, ואיבדנו את האנטיכריסט.‬
‫למה כוחות הגיהינום היו מוכרחים לגרור אותי לעניין הזה?‬
‫אל תצטט אותי, אבל אני די בטוח‬
‫שזה בגלל התזכירים ששלחת כל הזמן,‬
‫שבהם סיפרת שאתה עושה חיל.‬
‫זאת אשמתי שהם לא מוודאים?‬
‫אני אשם שלא מוודאים?‬
‫אתה יודע שכולם מייפים קצת את העובדות בתזכירים למשרד הראשי.‬
‫כן, אבל אתה אמרת להם שהמצאת את האינקוויזיציה‬
‫ושהתחלת את מלחמת העולם השנייה.‬
‫אני לא אשם שבני האדם עשו זאת לפניי.‬
‫משהו השתנה.‬
‫זה בושם חדש בהמלצת הספר שלי.‬
‫לא אתה. אני מכיר את הריח שלך.‬
‫כלב הגיהינום מצא את אדונו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫הרגשתי את זה. הייתי משקר לך?‬
‫כמובן. אתה שד. זה בטבע שלך.‬
‫אני לא משקר. הכלב הוא אצל הילד, היכן שלא יהיה.‬
‫הוא נתן לו שם. זה נעשה.‬
‫כוחותיו מתגברים.‬
‫אנחנו אבודים.‬
‫אם כך...‬
‫ברוך הבא לאחרית הימים.‬
‫תרגום כתוביות: אריאן הד‬
‫בקרת כתוביות : דניאל מגון‬