ДІТИ! ВЛАШТОВУВАТИ АРМАГЕДДОН НЕБЕЗПЕЧНО.
НЕ ПОВТОРЮЙТЕ ВДОМА
Сучасні теорії створення світу стверджують,
що якщо його створили, і він не просто почався,
так би мовити неофіційно,
то це сталося 14 мільярдів років тому.
Вважають, що Землі
чотири з половиною мільярди років.
Ці цифри неточні.
Певні середньовічні уми вважали, що Землю створили 3760 року до н.е.
Інші припускали, що це сталося 5508 року до н.е.
І це теж неправильно.
Архієпископ Джеймс Ашер заявляв, що небо й землю
створили в неділю, 21 жовтня 4004 року до н.е.
о 9:00.
Він теж помилився,
десь на чверть години.
Світ був створений о 9:13.
І це точні дані.
Усі ці скам'янілі скелети динозаврів —
жарт, якого палеонтологи досі не зрозуміли.
Це доводить дві речі.
По-перше, Бог не грається із всесвітом у кості.
У мене своя незбагненна гра.
Для всіх інших це наче гра в покер у темній кімнаті з безкінечними ставками,
а правила знає тільки круп'є,
який лише всміхається.
По-друге, Земля — Терези.
Прогноз Терезам у «Тадфілд Едвертайзер»
на вечір, коли почалася ця історія, каже:
«Рутина може закрутити вас,
навіваючи втому та пригніченість.
Добрий друг стане в нагоді.
Сьогодні ймовірні розлади шлунку,
тож відмовтеся від салатів.
Допомога може прийти з неочікуваного закутка».
Прогноз був на диво точним,
окрім пункту про салати.
Щоб зрозуміти правдиве значення всього,
варто почати здавна.
Десь за 6000 років до події, якщо точніше.
Одразу після початку.
Усе починається, як і закінчиться, у саду.
У цьому випадку, у саду Едем.
І з яблука.
Нумо.
Це яблуко дасть тобі...
То був гарний день.
Усі дні були гарні.
Їх тоді було не більше семи,
і дощ створити ще не встигли.
Та на схід від Едему збиралися хмари,
натякаючи на першу грозу.
І що це буде велика гроза.
Кепські справи.
Пробач, що?
Я сказав: «Кепські справи».
Так, і справді, не дуже.
Як на мене, це перебір.
Це ж перший промах.
І що поганого в тому,
щоб пізнати різницю між добром і злом?
Мабуть, це погано...
- Кроулі. - ...Кроулі.
Інакше...
ти б їх не спокушав.
Мені сказали: «Нароби клопоту».
Звісно. Ти ж демон.
Це твоя робота.
Не надто розумно як на Всевишнього.
Дерево посеред саду з написом «Не чіпати».
Чому було не виростити його на верхівці гори?
Чи на Місяці?
Мимоволі задумуєшся, що Бог замислив.
Краще про це не думати.
Це все частина Великого задуму.
Нам цього не зрозуміти.
Він незбагненний.
Великий задум незбагненний?
Саме так.
Він поза розумінням,
і його неможливо осягнути словами.
У тебе ж був полум'яний меч.
Був. Полум'янів добряче. Де він подівся?
Ти його загубив?
- Радше віддав. - Що?
Я його віддав!
Там дикі звірі.
І буде холодно. А вона вже при надії.
Я сказав: «Ось полум'яний меч. Не дякуйте.
І хутенько йдіть звідси».
Маю надію, я не вчинив погано.
Ти янгол. Не думаю, що ти здатен вчинити погано.
Дякую.
Бо я трохи переживав.
Я теж переживаю.
А якщо я вчинив правильно із цим яблуком?
За добрі вчинки демон може втрапити в халепу.
Смішно, якщо ми обоє помилилися.
Якщо я вчинив добре, а ти погано.
Ні.
Це зовсім не смішно.
Ну...
«Добрі передвісники» — це розповіді про події
впродовж останніх 11 років історії людства,
у точній відповідності
з «Ґрунтовними й вичерпними пророцтвами Агнеси Оглашенної, відьми».
ДОБРІ ПЕРЕДВІСНИКИ
Це не була темна і грозова ніч.
Та не дайте природі обдурити себе.
Хоча ніч тиха...
11 РОКІВ ТОМУ
...це не означає, що зло відсутнє.
Бо це не так.
Воно скрізь.
Два демони скрадалися поблизу кладовища.
Вони розраховують сили
і, якщо треба, можуть скрадатися хоч усю ніч.
У них удосталь гнітючої загрози
для фінальних митей скрадання перед світанком.
Щоб йому повилазило.
Це він би мав нас чекати.
Ти йому довіряєш?
- Ні. - Добре.
Світ був би дивним, якби демони довіряли одне одному.
Як він тепер себе називає?
Кроулі.
А от і він, хвалько недороблений.
Як на мене, він тут задовго.
Призвичаївся. Отримує насолоду.
Нап'ялив окуляри від сонця, а навіщо?
- Слава Сатані. - Слава Сатані.
Вибачте за спізнення,
та знаєте, як воно біля Денгема.
Хотів зрізати на Чорлівуд...
Ми зустрілися, тож відзвітуймо про діяння за день.
Авжеж.
Діяння.
Я спокусив священика.
Він ішов вулицею і задивлявся на красунь.
Я зародив сумніви в його душі.
Він міг стати святим.
Але років за десять буде наш.
Непогано.
Я корумпував політика.
Змусив думати, що маленький хабар нікому не нашкодить.
За рік буде наш.
Вам це сподобається.
Я сьогодні вирубав мобільний зв'язок у Лондоні.
- Серйозно? - Так. Було непросто...
І як це забезпечить нашого владику душами?
Подумайте лише.
Мільйони сердитих людей зриваються одне на одному.
Не дуже... майстерний хід.
У головному офісі не проти.
Мене там унизу люблять.
Часи змінюються. Тому...
що там у вас?
Це.
Ні.
Так.
Уже?
Так.
І я повинен...
Так.
Знаєте, це...
це не зовсім моє.
Твоє.
Твоя зіркова роль.
Бери.
Як ти й казав,
часи змінюються.
Власне, вони добігають кінця.
Чому я?
Тебе там унизу люблять.
І це така нагода.
Ліґур заради цього віддав би свою праву руку.
Чиюсь праву руку точно підшукав би.
Підпиши тут.
Що тепер?
Ти отримаєш вказівки.
Чого похмурий?
Наближається мить, заради якої ми працювали всі ці століття.
Століття?
Наша мить вічного тріумфу.
Тріумфу.
І ти станеш знаряддям цієї славетної долі.
Славетним... знаряддям. Так.
Гаразд. Тоді я піду.
Покінчимо із цим.
Ні, я хочу покінчити із цим,
але я ще зайду.
Чудово. Добре.
Чао.
Що це означає?
«Чао» — це італійською.
Означає «їжа».
Загалом Кроулі був за Армагеддон.
Але одне — працювати задля нього,
а інше — коли він настає.
- Чорт! - Коли «Квін» випустили «Рапсодію»...
- Чому я? - …на Гелловін 1975 року,
це сталося, бо ти заслужив, Кроулі, правда?
БІ-БІ-СІ РАДІО 4
Те, що ти втнув із М25, — це геніальний демонічний хід.
М25? Так, ну...
Добре, що все вдалося.
Ось твої вказівки.
Це важливе завдання, Кроулі.
Ось ваші улюблені суші-роли, мій дорогий Азірафаелю-сан.
Дякую, ви дуже люб'язні.
- Можна? - Гавриїле?
Яка приємна несподіванка.
Минуло...
Багато часу, так.
Навіщо ти це поглинаєш?
Ти янгол.
Це суші.
Смачно. Вмочаєш у соєвий соус і...
Так роблять люди.
Якщо я житиму серед них...
Не маю виділятися.
- Чаю? - Я не забрудню храму.
Храму свого божественного тіла цією гидотою.
Звісно, ні.
- Гарний костюм. - Так, одяг я люблю.
Шкода, що це ненадовго.
Ненадовго?
У нас є надійна інформація,
що процес... уже почався.
- Справді? - Так.
Мій інформатор вважає, що причетний демон Кроулі.
Наглянь за ним,
але так, щоб він про це не здогадався.
Я знаю, так. Я займаюся цим на Землі від самого початку.
Як і Кроулі.
Дивно, що він тебе не помітив.
Так, я знаю.
Дива — це наша прерогатива.
Знайомтеся, це Дейрдре й Артур Янг.
Вони живуть у Тадфілді, Окфордшир.
Ще далеко, Артуре?
Перейми частішають.
Я правильно їду.
Просто вночі дороги інакші.
Черниці казали приїхати, як перейми будуть кожні 4–5 хвилин.
Просто...
У нас є сандвічі з яйцем і салатом?
Це Гаррієт Даулінг і її чоловік, американський дипломат, Таддеус Даулінг.
Дихай, сонечко. Дихай.
Я дихаю, Таде, чорти б тебе вхопили!
- Чому ти не зі мною? - Я з тобою.
Я з тобою. А ще з президентом.
Гаррієт, вибачте, що позичив вашого чоловіка.
Народження — найрадісніша подія,
яку можуть розділити двоє,
і я нізащо не пропущу й миті.
Таде, повернімося до нашого питання.
Я передзвоню, кохана.
Ти маєш бути поруч, нікчемний суч...
Сьогодні прибуде пані Даулінг.
Без сумніву, з нею будуть агенти секретної служби.
Подбайте, щоб вони не побачили нічого недоречного.
Сестра Тереза і я приймемо пологи дитини Даулінгів у четвертій палаті.
Щойно дитя народиться,
ми заберемо його в матері...
і підмінимо дитиною нашого володаря.
Усе готово.
Сьогодні все почнеться.
Сестро Мері Теревеня?
Перепрошую, настоятелько.
Я хотіла спитати, а звідки буде друга дитина?
Не американська. З ним усе ясно.
Маточки й тичинки. Але...
Пан Кроулі їде сюди з нашим майбутнім темним володарем, сестро Мері.
Більшого нам знати не треба.
Ми черниці Сатани
Балакучого ордену святої Берили.
Сьогодні здійсниться те, заради чого створено наш орден.
Сестро Ґрейс, ви у приймальню.
Сестри Марія Багатослівна й Катерина Занудна,
ви допомагаєте сестрі Терезі.
Решта знають свої обов'язки.
Це швидка!
По місцях.
Вибачте, настоятелько.
У мене немає завдання. Може, недогледіли.
Так, звісно.
Простеж, щоб було печиво.
З рожевою глазур'ю.
Бляшанка в коморі.
НЕ ЗАХОДИТИ
- Дихай, Дейрдре, дихай. - Я дихаю!
Вибачте. Дейрдре Янг.
Перейми кожні чотири... чотири хвилини!
Вітаємо в ордені святої Берили, пані Янг.
Вам же наступного тижня.
Артур буде присутній на пологах.
Боюся, що ні.
Ми вважаємо, що батько... ускладнює процес для всіх.
Ми скажемо йому, коли прийти.
Не сперечатимуся з черницями.
Медсестри знають, що роблять.
Побачимося, коли...
Вона в третій палаті.
Добре.
Успіху.
Людські справи допоможе зрозуміти
знання того, що більшість великих тріумфів чи трагедій спричинені
не тим, що люди по суті хороші чи погані,
а тим, що люди — по суті люди.
Ви не вимкнули фари.
Розумно.
- Інфрачервоний сигнал? - Уже почалося?
- Мене вигнали. - Не знаєте, чи надовго?
Здається, усе от-от закінчиться, лікарю.
Зрозуміло. Яка палата?
- Третя. - Третя палата, добре.
Є такий фокус із трьома картами,
за яким важко встежити.
Щось подібне, але з вищими ставками, ніж жменька монет,
станеться зараз.
Дейрдре Янг у третій палаті.
Вона щойно народила білявого хлопчика,
назвемо його «Немовля А».
Гаррієт Даулінг народжує в четвертій палаті.
Вона дає життя білявому хлопчику,
якого назвемо «Немовля Б».
Сестрі Мері Теревені зараз вручать
білявого хлопчика, якого ми назвемо «Антихрист,
Руйнівник царів, Янгол безодні,
Принц цього світу й Лорд темряви».
- Це він? - Угу.
Я думала, що будуть дивні очі
чи крихітні копита,
чи хвостик.
Це точно він.
Я тримаю на руках Антихриста.
Перераховую пальчики.
Ти схожий на тата?
Ще б пак.
Ти схожий на татка?
Ні. Віднесіть у третю палату.
Третя. А він згадає мене, коли виросте?
Моліться, щоб ні.
Троє немовлят.
Дивіться уважно.
Пересуваються по колу.
Сестро, що ти тут робиш?
Ти мала віднести печиво в трапезну.
Пан Кроулі сказав віднести немовля в третю палату.
Тоді поквапся.
Це вже сталося?
Я батько. Чоловік. І той, і другий.
Так. Вітаю.
Ваша дружина спить, бідолашна.
Близнюки? Що?
Нам нічого не казали.
Ні-ні. Цей ваш.
Ось цей... іншої жінки.
Я його доглядаю.
Ні, цей точно ваш, ваша посольськість,
від маківки до копитець...
яких у нього немає.
У нього... все добре, так?
Так. Він нормальний. Дуже нормальний.
Хлопчик!
Пане президенте,
маю честь доповісти, що я батько
звичайного хлопчика з Y-хромосомами.
А тепер ми мусимо його забрати, зважити й усе таке.
Батько сина чоловічої статі до ваших послуг, пане президенте.
Гаррієт. Так!
Де дитина?
Сатано, дай мені сил.
Де дитина нашого владики?
Із сестрою Мері Теревенею в третій палаті.
Ми кажемо «печиво».
А ви кажете «тістечка».
Я кажу «печиво».
Як метод людського спілкування,
підморгування має багато значень.
Cестра Тереза мала на увазі...
Де тебе носило?
Ми готові до обміну,
а ти не в тій палаті з Антихристом,
Руйнівником царів, Янголом безодні,
Принцом світу, Лордом темряви, п'єш чай.
А вона думала,
що підморгування сестри Мері означало...
Ця дитя — Антихрист,
Руйнівник царів, Янгол безодні,
Принц цього світу й Лорд темряви.
Але я не можу говорити, бо тут сторонні.
Але сестрі Мері
здалося, що підморгування сестри Терези означає...
Молодець, сестро Мері.
Сама поміняла немовлят.
Покажи мені зайву дитину, я її заберу,
щоб ти пила чай
з його світлістю американським послом.
Заберу зайве дитя.
А я продовжу.
Де ви були, перш ніж отримали посаду?
У Свіндоні.
Ось ваш маленький хлопчик, чистий і зважений.
Дивися, коханий. Наш син.
Він красень.
Малий везунчик.
Бачу його й розумію, що важливо в житті.
І це не робота.
Я навчу його грати в бейсбол. А по неділях будемо рибалити.
Таде!
Вибач, кохана, я передзвоню.
Ви маєте обрати дитині ім'я.
Ми збиралися назвати його Таддеусом
на честь його тата й діда.
Деміен — чудове ім'я.
Деміен Даулінг?
Надто алітераційне.
Тоді Відун.
Старе англійське ім'я.
Хороше ім'я.
Привіт, Відуне.
Деміен?
Ні. Я завжди хотів чогось
традиційнішого.
Гарне просте ім'я, як заведено в родині.
Каїн.
Звучить дуже сучасно.
Ну й...
Можна назвати Адамом.
Адам?
Адам.
Ходи сюди, маленький.
Знаєш, Дейрдре...
Здається, він викапаний Адам.
Привіт, Адаме.
Хочеться вірити, що черниці віддали зайве немовля на всиновлення.
Він виріс щасливою, нормальною дитиною
і став щасливим, помірно задоволеним дорослим.
І, можливо, так і сталося.
Може, він виграє приз за тропічних рибок.
Подзвони Азірафаелю.
Дзвоню Азірафаелю.
Вибачте, усі лінії Лондона зайняті.
Боюся, ми беззаперечно зачинені.
Азірафаелю, це я.
- Нам треба поговорити. - Так.
Так, поговорити треба.
Це щодо...
Армагеддону. Так.
Відомо, що найкращим місцем для таємних зустрічей у Лондоні
є і завжди був Сент Джеймс Парк.
Качки так звикли, що їх годують секретні агенти,
що в них розвинувся рефлекс Павлова.
Розбірливіші качки воліють поласувати
чорним хлібом від російського аташе культури.
Кроулі й Азірафаель зустрічаються тут уже давненько.
Ти впевнений, що то був Антихрист?
Я ж знаю. Я сам прийняв дитину.
Не пологи прийняв, а прийняв, розумієш?
Забрав і передав.
Американському дипломату.
Серйозно?
Наче Армагеддон — це кіно,
яке треба продати в якомога більше країн.
По всій Землі й у всі царства.
Ми виграємо, звичайно.
І ти в це віриш?
Авжеж.
Небеса нарешті здолають Пекло.
І це буде так гарно.
От мені цікаво,
скільки першокласних композиторів на Небесах?
Бо Моцарт у нас.
Бетховен.
Шуберт.
Усі Бахи.
Вони вже написали свою музику.
І ти її більше не почуєш.
Ані Альберт-голу. Ані Ґлендборну.
- Лише небесна гармонія. - Ну...
І це дещиця втрат, якщо ви виграєте.
Більше ніяких ресторанчиків, де тебе всі знають.
Ніякої риби під соусом з кропу.
Ніяких старих книгарень.
Якихось 11 років — і всьому кінець.
Треба діяти спільно.
Ні.
Це ж кінець світу.
Не прохання спокусити замість мене,
поки ти на фестивалі в Единбурзі.
- Ти не можеш відмовити. - Ні.
У мене є ідея.
Ні! Мене це не цікавить.
Давай пообідаємо.
Я винен тобі обід з...
Парижа.
З 1793.
Так. Епоха терору.
Це були ми чи ви?
Не пам'ятаю.
Ми їли млинці.
Це було неперевершено.
Чого ти зараз хочеш?
Алкоголю.
Дуже багато алкоголю.
У мене в підсобці є кілька пляшок Шатонеф-дю-Пап.
Я взяв з десяток ящиків у 1921,
і ще кілька залишилося для особливих випадків.
На Небесах не фанатіють від вина, так?
Більше не буде пляшечок Шатонеф-дю-Пап,
чи односолодового віскі,
чи чудернацьких коктейлів з парасольками.
Кроулі, я вже сказав: я не допомагатиму.
Мене це не цікавить. У нас соціалізація.
Я янгол. Ти демон.
Ми спадкові вороги.
Згинь, дияволе.
Після тебе.
Того вечора Артур і Дейрдре Янг
з гордістю забрали дитя, яке вважали своїм,
додому в тихе англійське містечко Тадфілд.
Антихрист пробув на Землі вже 24 години.
А тим часом у Сохо янгол і демон
уже шість годин без упину споживають спиртне.
То... що в тебе на думці?
У мене...
У мене на думці дельфіни.
Ось що.
У них великий мозок, як...
До біса великий.
Не кажучи вже про китів. Океан мізків, ті кити.
Кракен.
Здоровецький шалапут.
Має вийти на поверхню.
Одразу... перед кінцем,
коли море закипить.
Ось що на думці.
Ціле море булькатиме.
Дельфіни, кити.
Усе перетвориться на буль...
Буль...
Бульйон...
На уху. І вони не винні.
І з горилами те саме.
Вони будуть шоковані...
Небо червоне. А ще...
зірки падають.
Що це тепер додають у банани?
Усі створіння, великі й маленькі.
А знаєш, що найгірше?
Коли все скінчиться,
тобі доведеться миритися з вічністю!
Вічністю?
Так, і на початку все буде добре.
Хоч, боюся, спочатку не буде ніякого Стівена Сондгайма.
Та подейкують, що твій бос
обожнює «Звуки музики».
Готовий до вічного перегляду?
Можна здолати кожну вершину
знову й знову.
Мені це теж не подобається,
але я вже казав, що не можу...
не робити, що наказано.
Я янгол. Я...
Боже, я не можу думати про це, коли п'яний.
- Я мушу протверезіти. - Я теж.
Гаррієт Даулінг забрала Відуна додому,
до офіційної лондонської резиденції.
Місію виконано, Лорде Гастуре.
Дитина на місці, а батьки й не здогадуються.
Тож потреби в ордені більше немає?
- Я не... - Я вас розпускаю.
- Що? - Я розпускаю ваш орден.
- Що? - Ні, хвилинку.
Ми зробили все, що нас просили. Де винагорода?
Як це дратує.
Ви не замовкаєте.
Ми балакучий орден. Кажемо те, що думаємо.
І просто зараз я думаю, що ви не можете...
Ви самі їм скажете, що орден розпустили?
Чи хочете, щоб усі загинули у вогні?
Якому вогні?
Якби я і хотів допомогти, я не можу.
Я не можу завадити Божественному задуму.
А диявольському?
Хтозна, може, перешкоджання мені — частина Божественного задуму.
Ти ж мусиш перешкоджати підступам злих сил
щоразу.
Ну...
Бачиш підступ і перешкоджаєш. Так?
Загалом.
Власне, я заохочую людей самим...
Антихрист уже народився.
Але важливе виховання, вплив.
Диявольський вплив
за мною.
І було б дуже погано, якби хтось мені завадив.
Ну, якщо ти так кажеш...
Небеса, мабуть, не заперечуватимуть, що я тобі перешкоджатиму.
Ні. Ще й подякують.
Ми будемо наче хрещені,
стежитимемо за вихованням.
Може, не буде злим.
Чи добрим. Він буде звичайним.
Може спрацювати.
Хрещені.
Прокляття.
Це не так погано, якщо звикнути.
П'ЯТЬ РОКІВ ПО ТОМУ
ШІСТЬ РОКІВ ДО КІНЦЯ СВІТУ
Я чув, вам потрібна няня.
Кажуть, ви шукаєте садівника.
Юний пане Відуне!
А ти швидко ростеш.
Тобі вже, мабуть...
П'ять. Мені п'ять.
Що це?
Це Братик Голуб.
І Братик Равлик.
І Сестричка Слимак.
Запам'ятай, юний Відуне,
до кінця життя,
що треба проявляти любов і повагу
до всіх живих істот.
Няня каже, що ці істоти —
просто порох під ногами, Брате Франциску.
Не слухай її.
Слухай мене.
Заспіваєш мені колискову, няню?
Звісно, дорогенький.
Засинай
Хай сниться біль
Страх і морок
Кров і цвіль
Снів солодких
Стули повіки
Царем станеш
Як згине світ навіки
Садівник каже, що я мушу бути добрим до всіх.
Навіть до Сестрички Слимак.
І що не треба знищувати Землю.
Не слухай його.
Слухай мене.
Багато дверей ведуть на Небеса і в Пекло.
Але коли Кроулі та Азірафаель звітують
у своїх головних офісах,
вони йдуть через парадний вхід.
Розкажи нам про хлопчика, Відуна.
Це неймовірне дитя, Лорде Вельзевуле.
- Він злий? - Фантастично злий.
Убив когось?
Ще ні,
та зло — це не лише вбивство.
Мабуть.
Але це весело.
Є якісь проблеми з...
опозицією?
Вони нічого не підозрюють.
З гордістю повідомляю,
що майже повністю
дитя-Антихрист зараз під впливом світла.
Це гідне похвали.
- Чудова робота. - Так.
Але, Азірафаелю, ми зрозуміємо, якщо ти зазнаєш невдачі.
Зрештою, війни треба виграти.
А не уникати їх.
Не буде невдачі.
Це було б дуже погано.
Азірафаелю, те, що ти робиш, — чудово,
але, вочевидь, приречено на провал.
Хоча, як любить казати Всевишній:
«Підкори всі вершини».
«Перетни кожен струмок».
Хлопчик надто нормальний.
Прекрасно. Виходить.
Небесний вплив врівноважує пекельний.
Нічия.
Маю надію.
Залишилося шість років.
- Кроулі. - Що?
Якщо він здобуде повну силу,
як нам його зупинити?
До цього не дійде.
НАШІ ДНІ
ПОНЕДІЛОК
ШІСТЬ ДНІВ ДО КІНЦЯ СВІТУ
НЕ ЛИЖІТЬ СТІНИ
Він великий.
Найбільший у нас.
Тільки найкраще для нашого майбутнього володаря.
Думаєш, він голодний?
Є лише один спосіб дізнатися.
Ти. Ходи сюди.
- Я? - Так, ти.
Обережно, зуби.
Ти ж його попередив про зуби.
Думаю, він був голодний.
Відуне, ти мене слухаєш, сонце?
Вважалося, що динозаври були отакі.
- Усе одно. - Вони повчальні.
- Це тупо. - Це не тупо. Це динозавр.
Тупозавр.
Що з моїм днем народження?
Чому не можна піти на квест?
Сонечко, востаннє кажу, ми вже найняли...
Але, мамо...
Ми зробили все, що могли.
Залишилося дочекатися дня народження.
Цербер стане ознакою.
З'явиться о 15:00 у середу.
Зрозуміло.
Ти раніше не згадував Цербера.
Так. Вони відправляють Цербера,
щоб супроводжував і охороняв хлопця.
Найбільшого.
А люди не помітять появи величезного чорного пса?
Його батьки, наприклад?
Ніхто нічого не помітить. Така реальність, янголе.
Юний Відун може робити з псом що завгодно, знає він чи ні.
Це початок. Хлопчик має дати йому ім'я.
Нічний переслідувач, Горлоріз, щось таке.
Але якщо ми все зробили правильно,
він відішле його без імені.
А якщо назве?
Тоді ми програли, він віднайде сили,
і буде Армагеддон.
Має бути спосіб це зупинити.
Якби не було хлопчика...
тоді процес зупинився б.
Так, але хлопчик є. Он там,
пише лайливе слово на табличці.
Поки що хлопчик є.
Це можна змінити.
З ним може щось статися.
Ти міг би вбити його.
Насправді я ніколи... не вбивав.
Не думаю, що зміг би.
Навіть, щоб урятувати світ?
Одне життя
проти цілого всесвіту.
Цербер
з'явиться на його святі?
- Так. - Ми теж маємо там бути.
Може, я зупиню пса. Я вмію розважати.
Ні, прошу.
Треба потренуватися.
О ні. Тільки не фокуси.
Прошу! Я тебе благаю.
Ти гадки не маєш, як це принизливо.
- У пальцях. - У тебе у вусі.
- Вона була в тебе в кишені. - Біля твого вуха.
І близько не біля вуха.
Ти зануда.
- Зануда? - Так.
Це принизливо.
Ти твориш дива. Може змусити річ зникнути.
Та це не так весело.
Змусь себе зникнути.
Де ж він? Він...
СЕРЕДА
...десь тут?
Ось він! Це...
Це пізніше.
Це мій старий циліндр.
Але чекайте.
Що це?
Та це ж наш пухнастий друг,
Кролик Гаррі.
Він був у столі.
Ти казав, що прийде відомий фокусник.
На моєму святі були Пенн і Теллер, а ще безшумне диско.
- А ще були... - Ви нікчема.
Перепрошую.
Він має рацію. Ви справді нікчема.
П'ять, чотири,
три, два, один.
Час настав.
Щойно хлопчик дасть псу ім'я,
почнеться Армагеддон.
Іди. Знайди свого господаря.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, АДАМЕ
Він ще не повернувся?
Грається з друзями в лісі Хоґбек.
Я сказала прийти до чаю.
Поклич, коли він прийде,
запалимо свічки.
Це був найкращий 11-ий день народження!
Боюся, це катастрофа.
Маячня. Ти подарував їм незабутнє свято.
Востаннє в їхньому житті, зауваж.
Уже пізно.
Чого пхав його в рукав?
Ні.
Цербер спізнюється.
...острів Скай, і ваш час пішов...
Вітаю, Кроулі.
Хто це?
Даґон, Володар мух,
Майстер мук.
Так, хотів запитати щодо Цербера.
Він уже має бути там.
А що? Щось не так, Кроулі?
Не так? Ні. Що може бути не так?
Ні, я його бачу, так.
Який гарний, великий, пекельний песик.
Радий був поговорити.
Пса немає.
Не той хлопчик.
А той хлопчик грався в лісі з друзями.
Зрештою, це був його день народження.
Ліс Хоґбек був їхнім Едемом,
де вони могли гратися без дорослих.
Діти називали себе «Ті».
Пеппер і Браян, Венслідейл
і сам іменинник, їхній лідер, який знайшов це лігво
й винайшов найкращі ігри, — Адам.
Це мій день народження. Мені подарують пса.
Ти не отримуєш, що хочеш.
Я хотіла велосипед, просила.
Сказала, що хочу вузьке сідло,
12 передач і все таке.
А знаєте, що отримала?
Дівчачий велосипед. З кошиком.
Але ж ти дівчинка, Пеппер.
Це сексизм.
Я хочу пса.
Аякже. І твої батьки
подарують тобі великого ротвейлера?
Не хочу великого.
Я хочу пса, з яким можна гратися. Маленького.
Я хочу розумного пса,
який би лазив у кролячі нори, знав трюки.
І я назву його...
Настала ця мить. Ім'я.
Це визначить його мету, його призначення, його суть.
Це мить, яка запустить Армагеддон.
Цербер загарчав низьким страхітливим риком.
Риком, що починається в одному горлі,
а закінчується в іншому.
Я назву його «Пес».
З таким іменем не буде проблем.
І що, пес просто з'явиться?
Можливо.
Сюди, хлопчику.
Армагеддон за кілька днів, а ми загубили Антихриста.
Чому пекельні сили втягли мене у все це?
Не кажи, що я сказав, але, мабуть,
тому, що ти посилав їм звіти про те,
як у тебе все чудово.
Я винен, що вони не перевіряли?
Я винен?
Усі трохи брешуть у звітах, сам знаєш.
Але ти сказав, що вигадав іспанську інквізицію
і почав Другу світову війну.
Люди мене обійшли. Я не винен.
Щось змінилося.
Новий одеколон. Перукар дав.
Не ти. Я знаю, як ти пахнеш.
Цербер знайшов господаря.
Ти впевнений?
Я це відчув. Чи я б тобі брехав?
Звісно. Ти ж демон. Ти такий.
Ні, я не брешу. Хлопчик, де б він не був, має пса.
Він його назвав. Усе готово.
Він віднайде свою силу.
Ми приречені.
Ну, тоді...
запрошую на кінець світу.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин
Творчий керівник Владислава Бурмістрова