AZIRAFEL
Si us plau, pengeu i torneu a trucar.
Vostè és el propietari del local?
Tinc aspecte de llibreter?
Azirafel!
Azirafel, on cels t'has ficat, babau?
No et veig!
Azirafel, per l'amor de Déu!
O de Satanàs!
O de qui sigui! On ets?
No hi ets.
Han matat el meu millor amic!
Malparits!
Tots!
LES BONES I ENCERTADES PROFECIES
El món està fatal, però el podem arreglar.
I no importa que ja no sigueu els meus amics.
Tinc amics millors que vosaltres.
Els meus amics es reuniran aviat.
Venen cap aquí i farem del món un lloc millor.
BONS AVERANYS
En Crowley havia perdut l'Azirafel
i el món s'acabaria poques hores més tard.
Estava a la llista negra de l'infern.
Allà no en tenen d'altre tipus.
No hauria de llençar-les a terra, oi?
Probablement, sí. Al cap i a la fi, soc un dimoni.
Però ningú ja no vigila el que faig.
Sr. Shadwell?
Què diantre li ha passat?
¿Què diria si li expliqués
que aquesta mà acaba d'exorcitzar un dimoni i l'ha fet desaparèixer?
Diria que necessita entrar
i prendre una tassa de te.
Però el jove Newt segueix allà fora.
Presoner de la perversitat i els artificis de l'ocultisme.
Podria haver-hi dones.
Ah, bé…
no es pot quedar aquí,
perquè vindrà la Sra. Ormorod amb els altres.
Per què no entra aquí i s'estira una estona?
En aquest estat, no pot fer res pel jove Newt.
Ja.
M'estiraré una estona.
Ningú ha fet mai el que he fet.
Ni en Hopkins ni en Siftings
ni en Dalrymple.
Soc l'arma definitiva.
Soc l'arma del judici final.
Quina mena de lloc és aquest?
Tu! Fas tard.
Sí.
De fet, no…
no pretenia venir…
encara.
Encara he d'arreglar uns assumptes… a la Terra.
Azirafel, oi?
Principat, Àngel de la Porta Est.
T'espera tot el teu escamot.
Azirafel.
Azirafel… Per què em sona tant aquest nom?
Espera.
Azirafel.
T'havíem donat una…
Una espasa ardent, sí. No és culpa meva.
La pobra tenia un mal dia.
Et vam donar un cos. On és?
Malauradament, no m'he pogut preparar
per travessar el portal de transportació.
I el cos… s'ha descorporitzat.
Descorporitzat?
Tenia 6.000 anys.
Els registro quan surten
i quan tornen a entrar.
I et presentes aquí
tard per a l'Apocalipsi,
sense espasa ardent,
sense ni tan sols un cos, tros d'àngel de pacotilla!
Suposo que sí, és cert.
Vull dir…
No tinc intenció de lluitar a cap guerra.
No siguis covard!
Assumeix la teva posició ara mateix
i no diré res sobre el cos que has descorporitzat.
Et descomptarem l'espasa del salari celestial.
Tenia un assumpte important entre mans.
Exigeixo tornar.
Sense cos?
És ridícul.
-Ho és? -Òbviament.
Què faràs? No els pots posseir.
Els dimonis poden.
No ets un dimoni. Ets un àngel.
Què estàs…?
Què estàs fent?
Com funciona això?
-Bé, doncs. -Aparta't d'això!
Ja ho esbrinaré…
sobre la marxa.
Què esteu mirant?
No sabeu que estem en guerra?
Els meus amics estan de camí i el món serà tot nostre.
Eliminarem tot el que és inútil i començarem de zero.
Serà al·lucinant, oi?
Parleu.
Heu de dir alguna cosa.
Us ordeno que digueu alguna cosa!
Prou de plorar. Ens estem divertint.
Ens ho passem bé. És el millor dia de tots.
Heu de somriure! Jo us puc fer somriure!
Somrieu!
Ha estat…
O sigui…
ha estat…
En realitat, mai havia…
Ha estat el primer cop.
Ningú ho hauria dit.
Bé, com que el món s'acaba,
podem repetir?
No tenim temps.
I l'Agnès diu que ho fem un cop.
No pot…
De cap manera… ho pot haver predit, això.
"Bé, noi. Que la fortuna t'acompanyi.
"Anatema, descendent meva,
"confio que sigui ben plantat i tingui un bon…"
-Hòstia santa. -Vesteix-te.
Llavors, trobem l'Adam i després…
el detenim?
Ja no n'estic segura.
L'Agnès no ens ho diu.
Si hi ha una targeta amb instruccions,
no sé quina és.
Com que "l'Agnès no ens ho diu"?
Mai no fas res per tu mateixa?
Per veure què passa?
Amb les coses importants, no.
I tenim prop d'una hora abans que ningú no hi pugui fer res.
No penso desaprofitar ni un segon. Som-hi.
Deixes que una bruixa de 400 anys et digui què fer?
M'he passat la vida desxifrant
què volia que fes l'Agnès.
I mai no m'ha fallat.
De vegades, jo a ella sí.
El mateix.
No vaig demanar ser un dimoni.
Un dia estava amb les meves coses i…
Apa! Si són en Llucifer i la seva colla.
A més, feia un temps que el menjar no era gaire bo.
No tenia res més a fer aquell dia.
I al minut següent, estic fent una caiguda lliure d'un milió d'anys llum
cap a una piscina de sofre bullint.
Azirafel?
-Ets aquí? -Bona pregunta.
No n'estic segur. No ho havia fet mai, això.
-Que em sents? -És clar que et sento.
Crec que ho he empitjorat tot.
Has anat a Alfa Centauri?
No, he canviat d'opinió.
Han passat coses.
He perdut el meu millor amic.
Em sap greu.
Escolta, a la llibreria hi ha un llibre que necessito.
La teva llibreria ja no existeix.
Em sap greu. S'ha cremat.
S'ha cremat tot?
Sí. Quin llibre era?
El que es va deixar la noia de la bicicleta.
-Les profecies de… -Agnès la Sonada!
-Sí, l'he agafat! -El tens aquí?
-Mira, un souvenir! -Mira les notes.
Hi és tot, a dins. El nom del noi, l'adreça…
I tota la resta. Ho he descobert tot.
Siguis on siguis, jo vinc. On ets?
Realment no soc enlloc, encara.
M'he descorporitzat.
Has d'anar a la base aèria de Tadfield.
Per què?
La fi del món. Allà és on passarà tot.
I no queda gaire. Vaig cap allà jo també.
Només necessito un cos receptiu.
-És força complicat. -Jo no hi pinto res, allà.
Necessito un cos.
El teu no el puc ocupar.
Àngel, dimoni…
-Segur que explotaria. -Sí.
Ens trobarem a Tadfield.
Però ens hem d'afanyar tots dos.
-Què? -Tadfield… La base aèria.
Sí, això sí. No havia entès "afanyar".
Entreu tots els que busqueu la saviesa.
Només si esteu preparats per fer córrer el vel
i rebre la saviesa dels qui us han precedit.
Som aquí per rebre la seva saviesa, Madame Tracy.
Un dia òptim per a una sessió.
Ha demanat canviar el temps amb els seus poders?
No, reina.
Ens estan esperant.
En Ron i els esperits ens esperen.
I estem ansiosos per saber què ens volen dir
després d'haver fet les donacions.
L'Azirafel necessitava un cos per ocupar.
I els quatre genets havien de reunir-se per a la cavalcada final.
Propòsit de la seva visita?
Cavalcar cap a l'inici de la fi.
Sembla divertit.
Quatre tasses de te. Un d'ells, sol.
I un entrepà de formatge.
Segui i l'hi portaré de seguida.
Sou quatre, oi?
Ho serem. Estic esperant uns amics.
Millor esperar aquí dins.
Fora és un infern.
No. Encara no.
Guerra.
Quant de temps.
Fam.
Em resulta estrany que ens reunim així.
Estrany?
Tots aquests mil·lennis
hem esperat el gran dia i ja és aquí.
Cavalcarem una tempesta.
Sabeu quina distància?
160 quilòmetres.
Pensava que seria més.
El que importa no és el camí, és l'arribada.
Algun senyal del noi?
Quan has arribat?
Mai no he marxat.
El seu te es refreda, senyor.
Quant de temps.
I ara cavalcarem.
Sí. Ara cavalcarem.
Està connectant.
No us preocupeu.
S'està convertint en un pont a l'altra banda.
El seu esperit guia vindrà aviat.
Que hi ets, esperit guia?
Caram…
soc jo.
La petita Colleen O'Leary.
La Colleen va morir a Dublín el 1746, quan tenia nou anys.
Tenia poders psíquics.
Colleen. Hola, reina.
Que hi és el Ron?
Tinc moltes coses per dir-li.
La Colleen vol saber
si hi ha algú aquí que es digui Sr. Scroggie?
Certament, és el meu nom.
Sí. Doncs la Colleen vol saber
si mai ha conegut algú anomenat…
-John. -No.
-O potser Jim. -No.
-Tom? -No.
-Steve? -No.
-Dave? -Vaig conèixer un Dave a Hemel Hempstead.
Sí! Això és el que ha dit: Hemel Hempstead.
Vol que sàpiga que està molt bé a l'altra banda.
El vaig veure passejant el gos l'altre dia i semblava molt sa.
La gent se'n va de sobte. Com la meva mare.
La teva mare pot esperar el seu torn, Julia Petley.
Fa set anys que vinc aquí. Tinc privilegis.
Digui-li al Ron…
-És en Ron? -No, això és real.
-Ets tu, Ron? -Ron?
Definitivament, no soc en Ron.
Vull parlar amb el Ron Ormorod.
És tirant a baix i una mica calb.
Me'l pot passar, si us plau?
Sembla que hi ha un esperit
que coincideix amb la descripció i vol cridar l'atenció.
Molt bé.
Te'l passaré, però has de ser molt ràpida.
Estic intentant evitar l'Apocalipsi.
D'acord.
La llum de la lluna ets tu…
Hola, Brenda.
Ron?
Què…?
Sembla la teva…
veu.
Soc jo, Brenda.
Fa fred aquí.
D'acord. Va ser el casament de la Krystal el cap de setmana.
És la més gran de la Tracy.
I van servir menjar coreà.
Puc aguantar una broma com qualsevol altra dona.
-Brenda! -Ja arribo a la part bona.
Agafo el kimchi i dic:
"I això, per a què ho vull?"
I sense dignar-se a semblar avergonyits…
-Brenda! -Sí, Ron?
Mai no em vas donar una oportunitat
per obrir la boca quan estàvem casats.
I ara estic mort.
Només vull dir-te una cosa.
Mai no m'has parlat així.
Ron, recorda que tens problemes de cor.
Ja no en tinc, de cor!
-I, Brenda. -Sí, Ron?
Tanca el bec!
Molt emotiu.
Bé, doncs… Un plaer conèixer-vos.
Fora.
S'ha acabat la funció.
No tinc temps per petar la xerrada.
Ha valgut molt la pena. Molt divertit.
Me n'alegro.
1 HORA I 43 MINUTS PER A LA FI DEL MÓN
En Crowley es troba ara mateix en un embús
intentant sortir de Londres per trobar l'Adam.
I és oficial.
És l'embús més gran de tota la història d'Anglaterra.
Per què?
El que vas fer amb l'M25 va ser pura genialitat demoníaca.
No.
La causa de l'embús són uns problemes a l'M25,
l'autopista que envolta Londres.
En Crowley va intervenir en el disseny de l'M25
allà pels anys 1970.
Aleshores, gràcies a tres hackeigs informàtics,
suborns seleccionats
i que vaig moure uns senyals una nit,
l'autopista circular M25 de Londres, que havia de ser així,
quan s'inauguri, el 1986,
serà així, realment,
i representarà el terrible segell Odegra
en paraules del sacerdot obscur de l'antic Mu.
"Odegra" significa: "Visca la Gran Bèstia, devoradora de mons."
Un aplaudiment, si us plau?
Un cop construïda, els milions d'usuaris que hi circularan enfurrunyats
seran com l'aigua sobre una roda de pregària,
provocant una boira eterna de maldat de baixa intensitat
que envoltarà tot Londres.
Sí, duc Hastur?
Què vol dir "informàtic"?
Què suggereix que fem amb això, exactament?
Donada la situació,
haurem de ser tots dos molt flexibles.
Treu-li les mans de sobre!
-On és? -Qui?
Un marieta del sud. L'he sentit fent propostes lascives.
No soc un marieta del sud, sergent.
Soc el marieta del sud.
Dimoni!
Saps què és, això?
Quatre dits i un polze.
Surt del cap d'aquesta bona dona si no vols que sigui la fi dels teus dies.
Aquest és el problema, Sr. Shadwell.
La fi dels dies.
Està passant.
El Sr. Azirafel m'ho ha estat explicant.
Vingui, prengui una tassa de te
i escolti'l.
Quan l'Adam va rebre els poders,
el món el va acollir d'una manera que ni en Crowley s'esperava.
No em puc aguantar.
I si ens comencem a moure?
És l'M25.
No pots sortir a pixar aquí enmig.
Puc i ho faré.
Visca la Gran Bèstia.
Què has dit, Horace?
Visca la Gran Bèstia, devoradora de mons.
Visca la Gran Bèstia, devoradora de mons…
L'M25 s'havia convertit, inesperadament,
en un anell de foc que envoltava Londres.
Ningú no podia entrar ni sortir.
En Crowley l'havia dissenyat i ara hi estava atrapat.
Cert. L'M25 ara és un anell de foc infernal infranquejable.
I és culpa meva.
Va, Tadfield. Tadfield.
S'aconsella als conductors que evitin l'autopista M25 de Londres
perquè, segons el portaveu del Ministeri de Transport:
"S'ha calat foc, no sé."
Què significa això?
Sé on és l'Anticrist.
-Sr. Biggs… -Sí?
Truco per un accident de cotxe
que no ha estat culpa seva però hi està implicat.
Merda.
Aquest darrer era al bany! Ara m'està insultant!
RESUM DE LA TRUCADA NOM: SR. BLORE
-Digui? -Sra. Blore?
Què vol?
Truco per un accident que ha tingut recentment.
Té dret a una compensació.
Per l'amor de Déu.
Un altre que no va enlloc!
NOM: ANTHONY COWWLEY
Sí?
Hola, Sr. Cowwley.
Truquem per un accident que ha tingut.
No va ser un accident, Lisa. I no soc en Crowley.
Com sap el meu nom?
Sé moltes coses, Lisa.
Hauria d'estar-te agraït per alliberar-me, oi?
T'hauria de donar les gràcies en persona, amb els teus amics.
Penjo el telèfon.
Massa tard.
Ho necessitava.
Bé.
L'Anticrist existeix, doncs?
En aquest moment, l'Anticrist és viu i a la Terra, sergent.
I provocarà l'Apocalipsi.
Segur que entén que cap persona raonable
permetria la destrucció imminent del món.
-No. -Tinc raó o no?
-Sí. -L'Anticrist
ha de ser eliminat, sergent Shadwell.
I vostè… és qui s'encarregarà de fer-ho.
Tinc els meus dubtes.
A l'Exèrcit Caçabruixes només matem bruixes.
I en deu haver matat moltes.
Bé, al principi.
L'Anticrist aquest quants mugrons té?
Un bon grapat.
Moltíssims.
Mugrons pertot.
Llavors, no busqui més.
Molt bé, sergent, i quines armes té?
Aquesta.
Alguna amb més substància?
Tinc agulles…
i l'arma del coronel caçabruixes Dalrymple.
-Dispara de tot. Bales de plata. -Això és per als homes llop.
-Alls? -Vampirs.
Maons?
Això ens podria servir.
Va, home. Hi ha d'haver una manera de travessar.
Carreteres ardents. Ho havies predit, Agnès?
Per què no té índex?
Mai no sortiràs de Londres.
Ni tu ni ningú.
Hastur. Com ha anat al contestador?
Molt graciós. Tu fes broma, Crowley,
que no pots fugir.
No et prepares per a la batalla?
L'infern no ho oblidarà.
L'infern no ho perdonarà.
Tu saps on és l'Anticrist, oi?
Mai no el trobaràs.
Estàs mort, Crowley.
Creus que ho podràs travessar?
No pots anar enlloc.
Provem-ho.
Què…? Per què condueixes?
És… Què…? Para el cotxe.
El que més m'agrada del temps
és que cada dia ens allunya més del segle XIV.
No em va agradar gens el segle XIV.
-A tu t'hauria encantat. -Sí.
No hi havia cotxes al segle XIV.
Que intel·ligents els humans, que van inventar els cotxes,
les autopistes i els eixugavidres.
-Els ho has de reconèixer. -Sí.
Prou. S'ha acabat.
Estàs condemnat! Em sents, Crowley?
Estàs condemnat. Passi el que passi. Condemnat!
Ho veus? El dia ja ha millorat.
Para! Ens descorporitzaràs als dos!
-No li veig la gràcia! -Vinga, va!
Si te n'has d'anar, ves-te'n amb estil.
T'odio!
Ets el meu cotxe.
Et vaig comprar nou. No et cremaràs.
Que no et passi pel cap.
En Crowley té una cosa que altres dimonis no tenen,
i definitivament no en Hastur: imaginació.
Ara mateix, s'està imaginant que està bé
i que un munt de metall, goma i cuir en flames
és un cotxe funcional.
Havia iniciat el camí al Bentley
i de cap manera l'acabaria sense ell.
Els experts estan de camí.
Mentrestant, res no pot sortir de Londres.
N'estàs segur?
Què és…?
No és el nostre problema.
Estava saludant.
Sento haver fet que calléssiu.
Faré que pugueu parlar de nou
i jugarem a un joc.
Coneixerem els meus nous amics.
Us cauran genial.
Veniu!
Va, podem seguir sent amics.
Un cop la gent hagi marxat, dirigireu el que quedi del món.
Wensley, tu et quedes amb Amèrica.
I, Pepper, tu amb Àsia i Rússia.
Brian, tu amb Europa i Àfrica.
I Gos, pots quedar-te amb Austràlia.
Nosaltres governarem el món.
I tu, Adam?
Què?
Quina part et quedes?
Jo seré aquí, com sempre.
Sol?
No vull anar enlloc.
Aquest bosc és nostre també.
No volem anar a Amèrica ni a Àsia.
Fareu el que jo us digui.
Si no, què?
Ens has tret la boca i ens has paralitzat.
No podem fugir.
De fet, ens podria matar.
Sí, podries fer-ho.
Ja no esteu paralitzats.
Podeu anar on vulgueu. Veieu? No m'importa.
-Adeu, Adam. -Adeu, Adam.
De fet, sí. Adeu, Adam.
Com que "adeu"?
No ens segueixis.
No us segueixo.
Ja no som amics. No ens caus bé.
M'és igual.
Gos, torna.
Gos!
Deixa'ls anar. Tens el món sencer.
Tens el poder. Tens la glòria.
Deixa'ls anar.
Torneu-me el meu gos!
No és el teu gos. És el seu propi gos.
Crec que ja no li agrades.
Fas molta por i ja no ets amic nostre.
No ets amic de ningú. Vols cremar-ho tot. Per què?
Perquè els adults l'han espifiat?
És un motiu per arreglar-ho, no destruir-ho.
Torneu, si us plau!
Vinga, petitó. Hola, Adam.
Ho sento.
No estava…
Crec que no estava pensant clarament.
Ara sí.
Adam, què has fet?
No ho sé.
Però he de parar el que he començat.
Agafeu les bicis.
Ens trobem aquí d'aquí cinc minuts.
On anem?
Adam.
Adam, quan tinguem les bicis, a on anem?
A la fi del món. No és gaire lluny.
-Ja ho sé. -Ah, sí?
Si l'Agnès et diu què fer i ho hem de fer bé,
només cal que agafis una targeta, qualsevol.
"Quan els cels siguin carmesí…"
Amb això va encertar.
"…ambdós romandreu entre la vida i la guerra,
"on l'ocell de ferro ja no aterra."
Ho veus?
Potser parla de nosaltres.
"On l'ocell de ferro ja no aterra."
Ocell de ferro. Un avió.
A on no aterren?
Hi ha una base aèria als afores.
Ja no hi aterren avions.
Vaig conèixer gent que hi treballa.
Però per què allà?
Només tenen tecnologia informàtica.
Ordinadors i això.
Res explosiu.
Déu meu.
Estimada senyora,
em sembla que arribaríem abans caminant.
Seria un miracle si anéssim a més de 15 km/h.
Miracles. Sí. Ara mateix.
Agafi's ben fort, sergent Shadwell,
si és tan amable.
No miri cap a baix, sergent.
Som-hi, doncs!
Crec que ens hem perdut.
Els cartells deuen haver volat.
Busquem la base aèria.
És la segona a la dreta. No és ben bé la dreta.
Aneu a l'esquerra, però veureu
que acaba girant cap a la dreta al final.
El cartell diu "carrer Porrit".
Entrareu al poble, passareu pel Bull and Fiddle
i no hi ha pèrdua.
No ho he pillat.
Jo sí. Som-hi.
"Rere el niu de l'àliga ha caigut cendra."
És clar.
La meva família creia que tenia a veure
amb la Revolució Russa.
Els llocs com aquest estan vigilats per gent seriosa
amb armes molt grans.
Si no ens maten quan entrem,
passarem els últims minuts del món
a una cel·la sense finestres…
D'acord. T'estàs emocionant una mica de més.
No. M'estic preocupant tranquil·lament
per rebre un tret i que em tanquin a una cel·la
i que em torturin i em tornin a disparar.
No et preocupis, l'Agnès m'ho hauria dit
si et disparessin.
FOTOS NO, VÍDEOS NO
NOMÉS PERSONAL AUTORITZAT
BASE AÈRIA DELS EUA
DÉUS ESTATUNIDENCS
És aquí.
Això és tot? Pensava que seria més impressionant.
Tots aquests anys esperant només per recórrer 160 km.
Si l'Apocalipsi és a qualsevol lloc, és a tot arreu.
Travessem les barreres.
No. Entrem, fem la feina i sortim.
La geografia no és rellevant.
Inspecció sorpresa, agent.
No m'han informat de cap inspecció sorpresa, senyor.
Si fos així, no seria sorpresa, oi?
Puc…
Puc veure la seva identificació, senyor?
Molt bé, senyor.
No avisi de la nostra arribada, agent.
Volem que sigui sorpresa.
"Rere el niu de l'àliga, ha caigut cendra."
Té tota la raó.
Ben fet, Dick Turpin.
Li dius Dick Turpin de debò.
Sí.
Segur que esperes que algú et pregunti per què.
Potser.
Ja.
No pot ser tan fàcil. No pot ser.
Hi haurà guàrdies i càmeres de seguretat.
A on vas?
Allà.
Com ho saps?
Perquè tot a la meva vida,
tot el que l'Agnès va escriure fa 400 anys,
em porta aquí.
Ara. Amb tu.
Ho sé.
-Com els detindrem, exactament? -Som-hi.
És estúpid que en diguin "base militar".
Hi vaig anar un dia de visita i no tenien armes ni res.
Només ràdios, antenes de satèl·lit i coses així.
Sí, tot de botons i cables.
Una decepció.
Què hi faran els teus amics, allà?
Suposo que entraran a la xarxa militar
i emetran les ordres
perquè comenci la batalla.
De fet, això seria força difícil.
No et pensis. No per a ells.
31 MINUTS PER A LA FI DEL MÓN
Ei, vosaltres! Pareu!
He dit que pareu!
Adam Young, m'ha semblat que eres tu.
I tota la colla. Saben els vostres pares que heu sortit?
No hi ha cap llei que ens prohibeixi sortir.
No ens poden tancar a la presó per sortir al carrer.
A on aneu els quatre junts, bandarres?
No em treguis la llengua, joveneta,
o parlaré amb la teva mare.
-Anem a la base aèria. -Si li sembla bé.
No voldríem anar-hi si no li semblés bé a vostè.
Adam Young, no creguis que no parlaré amb el teu pare!
Algú em pot passar el tornavís?
Qui dimonis sou?
No soc ni un dimoni ni un àngel.
Què té aquest lloc d'especial?
És un centre de comunicació confidencial.
Tot passa per aquí.
Està muntat per no haver de lluitar més.
-Les màquines ho fan tot per ells. -Tret de la mort.
En certes coses, les màquines mai no substituiran les persones.
Ja ho noto.
Cinc minuts més i el món sencer estarà en guerra.
I, quan comenci la guerra, vindrà la fam…
i la pol·lució.
Estem preparats.
Estan prenent el control de l'electricitat. De tota.
I, sota el seu govern, està cobrant vida.
Estan fonent relés, tancant interruptors
i apagant els llums.
Tenen el control.
Seguim amb el pla.
DAKOTA DEL NORD EUA
-Tots els míssils armats. -Què carai?
Has dit "què carai"?
Truca al Comandament Estratègic. Això no va bé.
Ha començat.
Codis nuclears lliurats.
Tot està en marxa per al compte enrere final.
Espasa amunt,
llestos per colpejar.
SUBMARÍ NUCLEAR ATLÀNTIC NORD
Què està passant?
Missatge en codi del Kremlin. Estem en guerra!
-Amb qui? -Vostè què creu?
-Ucraïna? -Continuï…
-Uzbekistan? -Amb tothom!
D'aquí a cinc minuts, llançarem tots els míssils.
No és destrucció nuclear només, també és química.
Els meus recursos favorits són químics.
Digueu el que vulgueu,
amb el plutoni tens patiment durant milers d'anys,
però amb l'arsènic és per sempre.
La guerra, la pol·lució i després l'hivern.
M'agrada l'hivern. És tan fred,
tan net, tan afamat…
Disculpi. Perdoni que el molesti.
Crec que estic una mica perdut.
La base aèria de Tadfield?
Hi ha coses que costen molt de dir.
El que R. P. Tyler vol dir realment és…
El seu cotxe està ardent.
Però no pot. De ben segur, l'home ja ho sap, oi?
Potser és una mena de broma?
Així que diu…
Deu haver girat on no era.
El cartell ha volat.
Un error comprensible.
La segona a la dreta.
Quan el que volia dir és…
Jove, el seu cotxe treu foc i vostè continua assegut a dins,
i, francament, no està en condicions per conduir.
D'acord. Entesos. Genial.
-Jove? -Mani.
Fa un temps la mar d'estrany.
No me n'havia adonat.
Probablement, perquè el seu cotxe s'està cremant!
17 MINUTS PER A LA FI DEL MÓN
Veus aquest dit, jove?
Aquest dit et pot enviar al cel.
És qüestió de vida o mort que parlem amb un encarregat.
Diu la veritat. Altrament, ho sabria.
Pot deixar d'interrompre? Estic intentant…
Només volia parlar-li bé de…
Sí, ho entenc, però ha de…
Podeu callar? Tots dos.
Vull dir, senyora, amb tot el respecte li demano…
Un cotxe modern no tindria aquest rendiment.
-Crowley? -Azirafel! Veig que has trobat companyia.
T'escau el vestit.
Aquest jove no ens deixa entrar.
Deixeu-m'ho a mi.
Humà de l'exèrcit,
el meu amic i jo venim de molt lluny i…
Qui ha fet això?
Prou. Aquests nens se la carregaran.
I vostès també. No es moguin!
Totes les gallines tornen al corral.
Prou de gallines.
S'ha iniciat el compte enrere.
El nostre senyor, el nostre amo, el nostre amic.
L'hem estat esperant.
Quan arribi,
hi serem tots.
L'Adam no sabia què passaria a continuació,
però sí que sabia què havia de fer.
Com són aquestes persones?
No ho sé.
Són adults?
-Què coi feu aquí, nens? -No passa res.
Escolta, nano, això és una instal·lació militar.
Crec que heu de dormir tots.
Tots els soldats.
Soc aquí!
Ja és aquí.
Ara arriba la fi.
S'ha acabat el temps.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Guillermo Parra