Haideți, urmați-mă! Rămâneți grupați! Liniște!
Nu o să mai permitem să fiți răniți vreodată.
Ați înțeles?
Știu cât de înfricoșător trebuie să fie pentru voi.
Poliția Kasselton!
Vine cineva.
Trebuie să-i duci imediat la adăpostul izolat fonic.
Haideți! Toată lumea, hai, repede!
- Haideți! - Nu!
Te rog, haide! Liniște! Bine.
Brad?
Bună, sunt Brad.
Nu pot să intru în detalii, dar ne-am întors în SUA.
SANTA MONICA - CALIFORNIA 25 DE ANI MAI TÂRZIU
Știi ce? Sună-mă înapoi, te rog.
Îmi pare atât de rău!
Bine.
E totul în regulă?
- Cu cine ai vorbit la telefon? - Cu noul tău antrenor.
Mă mir că nu ți-a zis. Vrea să dau și eu probă pentru echipă.
- Ești sigur? - A fost din cauza vântului.
Vântul bate în direcția aia.
Încă te poți răzgândi, dacă vrei.
- Cum adică să mă răzgândesc? - În legătură cu treaba cu LA-ul.
Dacă mutatul aici a fost o greșeală?
Atunci, am greșit. O să ne mutăm iar.
Nimic nu rămâne constant, Mickey. Așa cum ți-am spus dintotdeauna:
”N-ai cum să nimerești mingea dacă nu lovești cu bâta.”
- Nu-ți face griji! - Cine își face griji?
Repede, dă-mi mingea!
Eu. Îmi fac griji că devii prea drăguță.
- Bine. - Ce e?
- Putem pleca acum. - Nu vrei să-ți vezi părinții făcând asta?
Bun. Vă aștept în mașină.
- Nu simți iubirea? - Eu sigur o simt.
Nu pot. Mi-e prea foame.
Serios? Pot să pun eu muzică?
Știi legea. Șoferul alege muzica.
Nu e corect. Nici n-am carnet valabil aici.
Nu are carnet... Dragă!
Știi ceva? Asta sună ca o problemă care te privește pe tine.
Îl aperi?
- Bine, o să te țin minte. - Da? Ține minte asta!
După douăzeci și cinci de ani Am uitat cum e
Să faci aceleași rahaturi În fiecare sâmbătă seara
Pentru că e un blocaj Un blocaj care vine tare
M-ai adus în stare de șoc Zi-mi de ce trebuie să stea timpul în loc
Asta e!
Haide, cântă!
Și e un jar mocnit, iubito Pe care nu pot să-l aprind
Până când sunt deja sub apă Și abia mai curge viața-n mine
Tată!
Hei, e în regulă.
Tată!
Tată?
ADĂPOSTUL DE HARLAN COBEN
PATRU LUNI MAI TÂRZIU
MYRON BOLITAR MVP - COLEGIUL DE BĂIEȚI CAMPIONII PE STAT - LICEUL KASSELTON
Glumești? Abia aștept să-l dau în judecată!
O să fiu prin preajmă, bine? Ce-ar fi să-i spui asta?
Oprește-te! Știm amândoi că asta e vrăjeală.
Bună dimineața! Micul-dejun în zece minute!
Nu, nu vorbeam cu tine.
Dacă mai încalcă ordinul,
o să-i pun boașele într-o menghină. Ai înțeles?
Da. Nu.
Mulțumesc.
Clientul meu i-a suportat destule rahaturi.
Nu. Perioada de compromis s-a încheiat. La fel și acest apel telefonic.
Rahat!
Bună dimineața! Ai dormit bine?
Ți-am spus să nu-mi pregătești micul-dejun.
Păi, sunt mătușa ta și face parte din fișa postului.
Nu trebuie să te străduiești atât.
Bine.
În plus, mama o să fie externată curând.
Vreau să o văd astăzi.
Ține mine ce a spus doctorul Shippee!
- Mamei tale îi trebuie timp de vindecare. - Vreau doar s-o văd.
- Mickey... - Poți să verifici, te rog?
Poți face asta pentru mine?
O să sun.
- O să sun. - Mulțumesc.
Uite ce e! Știu că ești îndurerat, dar amândoi suntem.
Tu ți-ai pierdut tatăl, iar eu mi-am pierdut fratele.
Trebuie să plec. Prima zi de școală.
Vezi să nu faci întindere de mușchi cu atât entuziasm!
Mickey Bolitar?
Salut! Arthur Spindell, elev la Cămilele Kasselton. La fel ca tine.
Salut!
N-am venit să-ți cer bani sau așa ceva. Asta o să înceapă după absolvire.
Sunt în consiliul Liceului Cămilele Kasselton.
Este o organizație condusă de studenți axată pe cultivarea unui mediu
primitor și cuprinzător în sălile noastre cu bannere verzi.
Și eu, Arthur Jean Spindell, am fost însărcinat să te escortez pe tine,
Mickey Al Doilea Prenume Bolitar, Cămilă transferată
în prima ta zi la... Haideți, băieți, să-l salutăm!
Glumesc, sunt doar eu. La Liceul Kasselton.
Nu, dar mulțumesc. Îmi place să merg singur.
Bine, atunci.
- Vrei să știi de probele pentru baschet? - Nu.
Scuze, nu m-am referit... Doar datorită tatălui tău.
E o legendă, a doborât toate recordurile. Numele lui apare peste tot.
Nu e tatăl meu. E fratele tatălui meu.
- Am înțeles. Deci tatăl tău e... - Da.
La naiba!
Mickey, îmi pare rău. Nu am... Hei!
Sunt mereu disponibil să ofer una de-asta dacă ai nevoie, bine?
Bine.
- Mersi. - Sigur.
Sunt bine, promit. Cred că o s-o iau pe jos.
Bine.
Ne vedem acolo.
- Nu vine? - Nu, nu vine.
De ce nu? Ai fost minunat.
Bine, atunci. Urcă în mașină! Hai la muncă!
Bine.
Să faci aceleași rahaturi În fiecare sâmbătă...
Am uitat să-ți spun mai devreme
să eviți a treia cabină din baia de la sală.
Vasul stropește rău.
Chestii violente. Practic, sare înapoi în tine.
Bine de știut.
Să nu-i spui asta tatălui meu! E un subiect destul de sensibil.
Nu e vina lui, totuși.
E îngrijitor aici, apropo. Așa că nu arunca gunoaie și nu ne supărăm.
Hei! Știi ceva despre casa ciudată de pe Bulevardul Hobart?
A Doamnei Liliac? Deja ești implicat în legendele din Kasselton.
Da, ea este baubaul orașului.
Apare doar noaptea, fură copii și îi mănâncă. Doar pe cei răi, totuși.
Glumesc. Nu e reală. E doar o casă, știi ce zic?
Pot să te însoțesc până la ceremonia de deschidere a Cămilelor?
Hai să ne-o tragem pe cocoașă!
Scuză-mă un pic!
Dle director Gorelick? O să... Da, nu!
O să ne asurziți pe toți. Da. Nu, pe canalul doi.
- Hei! Tu ești fiul lui Myron Bolitar, nu? - Nu, nepotul.
Sunt Troy Taylor, căpitanul echipei, marcatorul principal din ultimii doi ani.
- Joci, nu-i așa? - Nu joc.
- Frate, nu trebuie să minți. Joci. - Nu, am jucat, dar m-am lăsat.
De obicei, când oamenii zic asta înseamnă că sunt varză.
- Bună! - Bună, iubito!
Ea e iubita mea.
Am găsit o fată nouă. O să dea probă pentru majorete.
Nu fi rău, iubitule!
Pe tine nu te cunosc.
E nepotul lui Myron Bolitar. Cum ziceai că te numești, frate?
Mă numesc Mickey. Sunt nou aici.
Doamne, e perfect! Puteți fi prieteni.
Ce ne pricepem să combinăm lumea!
Deci, ești nou-venită?
Da. Eu sunt Ashley.
Mă bucur să te cunosc. Eu sunt Mickey.
Uite, sunt îndrăgostiți.
- Atenție... - Nu, lăsați-l jos!
Clar, nu rămân la deschidere. Trebuie să plec. Te descurci cu el?
Da, mă descurc. Mersi că mi-ai arătat împrejurimile, Rachel.
- Ne vedem la 15:00 pe teren. - Voi fi acolo.
Bine. Să te porți frumos cu noua mea fată sau vezi tu!
Dragi Cămile, vă rog să luați loc.
„Sau vezi tu.”
Începem adunarea în cinci minute.
- Vrei să luăm loc? - Da, sigur. După tine.
Uită-te la el! Nu e o frumusețe?
Da, cu siguranță e un dulap.
Cineva ți-a lăsat un desen artistic.
Un hipopotam?
Ce e? E drăguț, nu?
Știu că sună penibil, dar ăsta e primul meu dulap.
Scuză-mă! Ești Mickey Bolitar?
- Da, bună ziua! Încântat! Cum vă numiți? - Sunt dna Friedman.
Tatăl tău, Brad, a fost elevul meu când era de vârsta ta.
Era un suflet strălucit și cumsecade. E o pierdere tragică. Îmi pare foarte rău.
Mâine ai a patra oră cu mine.
Aștept să ne vedem atunci.
A patra oră, istorie europeană, dna Friedman. Suntem în aceeași clasă.
Îmi pare foarte rău pentru tatăl tău.
Și al meu a murit. Acum patru ani. Tot nu-mi vine să cred.
Îmi pare rău. E nasol.
Hei, e prima zi. Nu putem fi bobocii plângăcioși cu tații morți.
Faci ceva mai târziu?
- Adică diseară? - Da.
Mă gândeam să mergem la un restaurant sau așa ceva.
Da, sigur.
Ce zici de ora 18:00?
18:00 e bine. Da, cred că pot la 18:00.
Știi ce ar mai fi bun? Numărul tău de telefon.
Mâinile sus, le fluturi, strâns, privești.
Apoi la dreapta. Și faci cu brațele invers.
Facem la dreapta și apoi întoarcere.
Nu te uita, am emoții!
O să vreau să nu te mai holbezi la iubitul tău.
- Ai apucat să te înscrii? - Nu încă.
Păi, hai, fato! Hai la treabă!
Aruncă de la distanță!
- Zece la zero pentru noi. - Nu e corect.
- Vreți să schimbăm echipele? - Nu, trebuie să lucrăm la strategie.
Joc nou. Mingea e la noi.
- Trebuie să merg la baie. - Nu mai fi fătălău!
- Troy, serios, am nevoie. - Bolitar! Vrei să joci?
Nu, mersi.
Dacă nu vrei...
Bine, o să joc.
- A fost fault. - Bolitar, ce zici, a fost?
Nu, hai să continuăm!
Da!
GAZDE - OASPEȚI
Haide!
- Hai, bobocule! - Erai pe WC sau așa ceva?
Scuze!
- Ce mișcare murdară! - Nu, a fost minge de meci.
Bună încercare, Bolitar! Poate data viitoare.
Haide! Așa!
Acum știu de ce nu te-ai dus la probe.
Ar fi ca și cum LeBron ar juca cu unii de clasa a treia. Baschetul e dement.
- Joci în vreo ligă sofisticată AAU? - Nu, nu mai joc.
- Deloc? - Nu mi-a mai plăcut.
- Te simți bine? - Da, mă simt bine.
Fac sunetul ăsta când aud o minciună.
- Poftim? - Iubești baschetul. Îmi dau seama.
Cum sunt eu cu pantalonii reiați. Sunt ca un ursuleț de pluș. Umpleți-mă!
Îmi plăcea baschetul. Doar că m-am oprit.
Jucam baschet cu tata, știi?
Motivul pentru care ne-am întors în State a fost ca să joc la o echipă de liceu,
să fiu recrutat, să joc în D1, știi?
Apoi a murit tata și mă simt de parcă n-am jucat niciodată...
Hei!
Nimic din toate astea nu e din vina ta. Bine, Mickey?
Cumva este, totuși.
- Trebuie să-mi iau lucrurile. - Bine. Fă asta!
TRUDIM CA SĂ NE UMPLEM INIMILE,
ÎMBĂTRÂNIM, IAR STEJARUL FALNIC OFERĂ ADĂPOST
AICI SE ODIHNEȘTE E.S. O COPILĂRIE PIERDUTĂ PENTRU COPII
Iată-l!
Poftim?
Uită-te la tine!
Ce mare te-ai făcut, Mickey!
De unde îmi știi numele?
Ascultă-mă cu atenție!
Tatăl tău... Tatăl tău nu e mort.
Poftim?
E în viață, crede-mă!
Nu.
Așteaptă! Nu!
Nu!
Te rog! Stai!
- Te rog... - Hei!
Ce faci?
- Locuiești aici? - Ți se pare că locuiesc aici?
Scuze.
- Tocmai am văzut o bătrână căruntă... - Doamna Liliac.
- Ți-a arătat și colții? - Poftim?
Cine te-a pus să faci asta? Troy cu potera lui de Cro-Magnon?
- Chiar nu știu despre ce... - Știi ce? Nu contează. Nu-mi pasă.
Alege o țintă mai puțin stereotipică data viitoare! Și vezi-ți naibii de viață!
Doamna Liliac Kasselton
Legenda Doamnei Liliac Adevăr sau ficțiune?
Mituri locale despre Doamna Liliac
Cine e Doamna Liliac din Kasselton?
Se face lumină asupra legendei Doamnei Liliac
Folclorul din New Jersey despre misterioasa Doamnă Liliac
Ashley - Am terminat probele Rămâne la 18:00?
RESTAURANTUL AMERICANA
Am ajuns!
Toate bune?
Mickey efectiv mă urăște.
E un adolescent care abia și-a pierdut tatăl. Urăște totul.
Da, inclusiv Eggos, Pop-Tarts
și fiecare lucru disperat pe care l-am făcut încercând să comunic cu el.
- În cărți nu scrie asta. - Deoarece cărțile sunt inutile.
Adolescenții pot detecta de la o poștă limbajul de dezvoltare personală.
Doamne! Ești un terapeut mai slab decât ai fost soț.
Stai așa, trebuie să închid.
Bună! Cum a fost unde te-ai dus?
- Hei! Nu mă ignora! - Ai sunat-o?
Pe mama. Pot s-o văd pe mama?
Nu prea curând.
Grozav! Pun pariu că ești încântată.
- De ce spui asta? - Zău așa, o urăști pe mama.
Nu e adevărat.
- Bine, Shira. - Nu-mi spune „Bine, Shira”!
Din cauza ta e mort.
Dacă nu erai tu împotriva relației tatei cu mama,
nu ne-am fi mutat peste ocean, nu ne-am fi întors în LA, n-am fi fost în mașina aia
și el ar fi fost aici în loc să fie...
E în viață.
Crede-mă!
- Unde te duci? - Nicăieri.
Mama dracului!
Hei! Știu că ești acolo!
Ieși!
Deschide! De unde știi despre tata? Cum de știi de el?
Deschide naibii ușa! Deschide!
Mâinile sus! Nu te mișca!
Ce naiba crezi că faci?
Ești pe proprietate privată. N-ai voie să fii acolo. Treci aici!
- Sunt arestat? - Vrei să fii?
Nu, domnule.
De unde ești?
De aici. Din Kasselton.
Imposibil. Îi știu pe toți puștii.
- Abia m-am mutat. - Numele tău?
- Mickey. - Mickey și mai cum?
Bolitar.
- Nu arăți ca un Bolitar. - Arăt ca mama mea.
Ce-ar fi să intrăm în mașină?
- Pot s-o iau pe jos. Stau după colț. - Știu unde stai.
Dar nu mergem acolo acum.
Bolitar! Hai să mergem!
Găsește-o.
Sau murim cu toții.
Pune puțină presiune pe el! Să transpire puțin.
N-o să-l reținem, dar nu vrem să știe asta.
POLIȚIA KASSELTON
Am auzit că te-ai mutat înapoi.
E temporar.
Serios, Ken?
A intrat ilegal în curte.
Bătând la ușă?
Vecinii au raportat activități suspecte.
„Activități suspecte”?
Sigur n-a avut legătură cu aspectul nepotului meu?
N-am idee, dar îl pot acuza de încălcarea proprietății, tulburarea liniștii.
Pot să te urmăresc penal pentru profilare rasială. Nu vrei să ajungem acolo.
Acum, scoate-i alea!
Nu te-ai schimbat deloc.
Am hotărât să-ți eliberez nepotul în seara asta.
Dar cu un avertisment.
Apropo, era la casa de pe strada Hobart.
Da. Nu mai ești cu gura mare acum, nu?
Pleacă de aici! Nu vreau să te mai văd.
Ce făceai la acea casă?
Știi despre Doamna Liliac?
Desigur.
Un mit urban ca să nu stea copiii afară noaptea. Tu ești puștiul nou.
Te-a provocat cineva să intri acolo?
Nu.
Atunci, de ce ai...
Stai puțin!
Ți-a spus tatăl tău?
Ce să-mi spună?
Despre momentul când s-a dus în casa Doamnei Liliac?
Nu.
Bun. Cred că avea...
Nu știu, nouă sau zece ani,
iar Dylan Shakes, un puști din oraș, s-a evaporat
- ... după un meci de juniori... - Cum adică s-a evaporat?
A dispărut.
N-a mai fost văzut.
În fine. Copiii au inventat povești cum că Doamna Liliac l-a mâncat pe Dylan Shakes
și i-a speriat de-a binelea pe toți copiii, inclusiv pe tatăl tău.
O să intri acolo sau ești un țânc?
- O să plângi? - Și, într-o zi, niște puști mai mari,
niște agresori, de fapt...
N-o să poți.
... l-au provocat să bată la ușa Doamnei Liliac.
Și trebuie să fi fost descuiată, fiindcă s-a deschis,
și, când Brad a intrat, ușa s-a închis după el.
După mult timp,
unul dintre agresori a început să bată la ușă.
Au crezut că Brad urma să fie următorul Dylan Shakes.
Și apoi?
Nimic.
A ieșit, în cele din urmă. Dar...
Știu că sună ciudat,
dar tatăl tău n-a mai fost niciodată la fel.
UN BĂIAT DE 11 ANI E DAT DISPĂRUT DUPĂ UN MECI LOCAL DE JUNIORI!
Tatăl e interogat în legătură cu dispariția lui Dylan Shakes
Încă nu există piste în legătură cu dispariția lui Dylan Shakes
Bună, Shira! Sunt Brad.
Ne-am întors în SUA.
Nu pot să intru în detalii, dar ești singura în care am încredere.
Dacă ni se întâmplă ceva mie și lui Kitty...
te rog să ai grijă de Mickey, bine?
Shira!
- Brad? - Shira!
- Brad?
- Brad! - Shira!
Shira!
Deschide!
Îmi pare rău, Brad! Îmi pare atât de rău!
Îmi pare atât de rău!
Ashley Pssst... Întoarce-te
Nu te uita, am emoții! Am terminat probele. Rămâne la 18:00?
Perfect Sunt pe drum
Deci l-ai cunoscut pe tata.
Da. Un tip cumsecade.
Mă cam enervezi, frate.
- Buck, ce mă enervează la tipul ăsta? - Probabil că moaca lui.
Hei, Buck!
Știai că urșii koala au cel mai mic raport între creier și corp
dintre toate animalele?
- Nu-mi pasă, ciudatule. - Da?
M-am gândit că vrei să afli care ți-e concurența.
Poftim?
Cred că te-a făcut prost, frate.
Mai spune o dată!
- Știai că... - Repetă rahatul ăla!
Spune-o din nou!
Ce dracu', frate?
- Vrei să ne batem? - Buck, nu merită.
Pe naiba! Să nu mai pui mâna pe mine!
Unde ai învățat asta?
În Salvador de Bahia cu tata.
Poți să mă înveți?
Te învăț. Pot să fac asta.
Bine.
Lingură.
- Lingură? - Da.
Da. Nu, e pentru supă și pentru autoapărare.
- E tare, nu? Da. - Da, e tare.
- Cum ziceai că te numești? - Am vorbit mult, frate.
- Știu. Am uitat. - Am avut multe conversații.
Lingură.
Știi ce? Îmi place „Lingură”. Poți să-mi spui Lingură?
Pot să-ți spun Lingură.
Bine ați venit la istoria europeană! Eu sunt dna Friedman.
Nu predau în ordine cronologică...
A patra oră, istorie europeană, dna Friedman.
Suntem în aceeași clasă.
Îmi poate spune cineva cine e tânăra aceasta?
Domnule Bolitar?
Cine este?
- Anne Frank. - Corect.
I-ai citit jurnalul?
- Da. - Ei bine, îmi poți spune unde s-a ascuns?
La mansardă, în spatele firmei tatălui ei,
pe Prinsengracht, în Amsterdam.
Imaginați-vă că s-a ascuns doi ani la mansardă până să fie descoperită.
Apoi, Anne a fost dusă la lagărul morții Bergen-Belsen,
unde a fost omorâtă ori de o boală, ori de ceva mai rău.
Dar nu e o dovadă concretă că a murit. N-a existat înregistrarea morții ei.
Se crede că aceasta este Lizzy Sobek,
o tânără din Ghetoul Lodz.
A fost luată cu forța de lângă familia sa și a fost dusă la Auschwitz,
dar apoi, cumva, a scăpat.
Și se spune că Lizzy Sobek a salvat
peste o sută de copii din lagărele morții,
în mare parte de una singură.
E uimitor ce poate face un tânăr când își pune ambiția, nu?
Da, dră Caldwell.
Ce s-a întâmplat cu ea?
Lizzy Sobek a fost împușcată de un soldat nazist și a murit din cauza rănilor.
Dar, din nou, nu există nicio dovadă clară.
Unii cred că ar fi supraviețuit războiului și că este în viață și azi.
- Bună, Rach! - Bună!
Hei...
Sunt Mickey. Ne-am cunoscut ieri.
- Da. La adunare, nu? - Corect. Da.
O mai ții minte pe fata nouă cu care eram?
- Ashley? - Da.
Trebuia să ne întâlnim după probele de la majorete, dar n-a mai venit.
Poate că s-a răzgândit?
Nu. Pentru că, vezi tu, trebuia să...
Trebuia să fie la ora asta și n-a fost.
Și nu-mi răspunde nici la telefon sau la mesaje. Parcă a dispărut.
Da. Sau poate încearcă să-ți transmită un mesaj
ca să nu faci toate astea, știi ce zic?
Bună, Ema!
Cum ți-a fost vara?
Ți-am lipsit?
Încerc doar să fiu drăguț.
Poate că, dacă ai fi mai drăguță, n-ai sta singură la masă.
Troy Taylor INVIT-O ÎN ORAȘ!
Simți un miros, Buck?
- Relaxează-te! - Parcă e...
Dumnezeule, Buck!
Tocmai te-ai răhățit pe tine?
Nu mai contează, ciudato! Distracție plăcută stând singură aici!
Doamne! Ați văzut?
Câtă ciocolată!
Care-i treaba cu tine?
Îmi place curcanul.
Nu. Adică, de ce stai aici?
Nu-s prieten cu tipii ăia. De fapt, mă cam urăsc.
Dar cu cine ești prieten?
Cu nimeni. Sunt nou aici, mai ții minte?
Nu cred că noi o să fim prieteni.
Am înțeles.
Cum ai știut că o să stea aici?
Fiindcă a făcut-o zilnic în ultimul an, deci...
Frumos!
- Cum te numești? - Mickey. Tu?
- Ema. - Ema? E un nume frumos.
- Gata, nu mai vorbi! - Bine.
Trebuie să vă zic o fază.
Despre afaceri. Nu, glumesc.
În primul rând, la științe domestice e o mașină de cusut.
De ce nu ne-a spus nimeni despre asta? Uitați!
LINGURĂ
- Dumnezeule! - Tocmai am făcut-o. Tare, nu?
- Da. - Ema, haide! Îți place?
- Îți place? - Îi place.
- Eu cred că-i place. - Îi place.
- Arată bine. - Așa e.
Stai așa! Spune-mi Lingură! E oficial.
- Deja le-am dat mesaj rinților. - „Rinților”? Poftim?
- Adică părinților, Mickey. - Am priceput.
De ce ai spus că ai văzut-o pe Doamna Liliac ieri?
N-am zis că am văzut-o pe ea,
- ... ci pe o femeie dubioasă la casa ei. - Isuse, alege-ți cuvintele cu atenție!
Nu vrei să fii vârstofob.
- Ce e un „vârstofob”? - Ce e un „vârstofob”?
Nu spun că era dubioasă din cauza vârstei. Era dubioasă și în vârstă.
Ce a făcut după ce a deschis ușa?
Mi-a făcut cu mâna.
- Ți-a făcut cu mâna? - Da.
- Drăguț din partea ei. Da. - Da. A fost, deci...
- Foarte drăguț din partea ei. - Da.
Păreai foarte afectat când te-am văzut pe veranda ei.
Nu știu ce să vă zic.
Era o bătrână dubioasă în fața casei Doamnei Liliac, poate n-a însemnat nimic.
Bine.
- Hei! Mickey, m-am gândit că o să vii. - Doamne!
- Așteptăm de o oră. - Ce faceți aici?
Știm că s-a întâmplat ceva mai mult decât un salut prietenesc cu mâna.
Și?
Ai habar ce plictisitor e orașul ăsta?
E extrem de plictisitor, Mickey.
- Nu e asta... - Bine, atunci, ce este?
Mă ocup eu.
Te îmbrățișez?
Nu, mi-e bine așa. Faza e că...
Doamna Liliac nu mi-a făcut doar cu mâna.
Mi-a spus pe nume și a zis că tata e încă în viață.
Poftim?
Ce javră nesimțită!
Nu, serios, e aiurea rău. De ce ar spune cineva așa ceva?
Ești sigur că a spus asta?
Jur. Și știu că nu e adevărat, pentru că l-am văzut cum a murit.
- Deci aruncăm cu ouă în casa ei sau... - Nu, nu aruncăm cu ouă în case. Eu...
vreau doar răspunsuri.
Acum trebuie să intrăm cu forța, nu?
Sigur nu vrei să venim?
Da, sigur. Nu vreau să intrați în belele. În plus, trebuie să stea cineva de șase.
Dă-mi lingura ta, Lingură!
- Dă-mi lingura! Lingură. - Da, bine.
O lingură? Pe bune?
Măi să fie!
E cineva?
Sunt Mickey Bolitar.
Mi-ai spus pe nume acum câteva zile.
Ai vorbit despre tatăl meu.
Mickey, cum stăm?
Încă mai caut.
Dacă Doamna Liliac are armă, știi ce avem de făcut.
- Poți să nu aduci vorba de asta? - Alergăm în zigzag.
Alergăm în zigzag și nu ne nimerește.
De unde îl știi pe tata?
Mă auzi?
- Houston? Houston, avem o problemă. - Ce?
Mickey! Pământul către Mickey.
Rahat!
- Doamne! - Scuze.
Trebuie să ieși de acolo imediat. O să fii prins.
Doar câteva minute.
Trageți de timp, dacă puteți!
Rahat! Mickey?
Rahat!
Ce faceți aici?
Ce dracu', frate?
Te exciți uitându-te la adolescenți care se sărută?
Stai acolo, cu pantalonii-n vine?
- Sun la poliție. - Dumnezeule!
- De ce ai scula pe afară? - Bag-o-n pantaloni!
- Trage fermoarul! - Doamne!
- Frate, ce mama naibii? - E un pervers în cartier!
Plecați!
Acum.
Bine.
Îmi pare rău pentru tatăl tău.
Și al meu a murit. Acum patru ani.
Tot nu-mi vine să cred.
Ashley.
Ăsta a fost primul meu sărut.
- Poftim? - A fost primul meu sărut.
Serios?
Scuze.
Cred.
Nu, e în regulă. A trebuit să faci asta ca să ne salvezi viețile.
N-o să spui nimănui despre asta.
Nici lui Mickey, nici în gura mare la cantină.
Mickey, n-o să-ți vină să crezi...
- Nu, oprește-te! - Ușor!
Ai găsit ceva?
Uitați ce am găsit în casa Doamnei Liliac!
William hipopotamul, mascota neoficială a Muzeului Metropolitan de Artă.
Al treilea muzeu preferat al meu din NY. Ce semnifică?
Nu. Este al lui Ashley. Uite!
Are același emoji cu inimioară. E același magnet.
Met are 5,6 milioane de vizitatori anual, mulți cumpără suveniruri de acolo.
- Nu are sens. - E imposibil să fie o coincidență.
Trebuia să mergem la restaurant și n-a mai venit.
Apoi n-a răspuns nici la telefon, nici la mesaje. Parcă a dispărut.
Să sunăm la poliție?
Tocmai am intrat într-o casă. Ce o să le zic?
Tatăl lui Troy îl urăște.
Poate că nu mă evită, poate are probleme grave.
- Ar trebui să ne ducem la casa ei. - Nu-i știu adresa.
Am încercat să caut online, dar nu apare adresa ei.
Lingură, ești pe chestia aia, nu?
- Sunt pe multe chestii. - Comitetul de primire?
- Da. - KHS Cămile...
Consiliul Cămilelor KHS. Mă ocup.
Cânta o melodie la pick-upul Doamnei Liliac.
Aceeași melodie pe care o ascultam tot timpul cu familia mea.
Da, este...
E ciudat.
Trebuie să plec.
A fost dintotdeauna atât de misterioasă?
Da, circulă vorba că are o familie dificilă.
- Ești gata? - Știu o scurtătură.
Oprește-te!
- Scuze. Prietena mea stă aici, eu... - Am spus să te oprești!
Pare că te prezinți oriunde apar probleme, Bolitar.
Scuze, vă rog, vreau doar să mă asigur...
Ashley!
- Puneți-le cătușele! - Dă-te de pe prietenul meu, jigodie!
- Puneți-le cătușele! - Ashley! Nu!
- Dă-te de pe mine! - Sunteți arestați amândoi.
- Ashley! - Dă-te de pe prietenul meu!
Pune-i cătușele!
- Dă-te! Ashley, ești bine? Ashley! - Vrei mai multe necazuri?
Dnă Kent, vă rog! Sunt un prieten al lui Ashley. Dă-te!
- Vă rog. - Liniște! Liniște, am spus!
- Cine e Ashley? - Fiica dvs. Se simte bine?
Nu am nicio fiică.
Poftim?
Vă rugăm să vă alăturați ca să depănăm amintiri despre dragul nostru Dylan Shakes
Nu știu unde e Ashley.
Dar...
o s-o găsesc.
Nu e nevoie.
Ai făcut destule.
BAZAT PE ROMANUL DE HARLAN COBEN
- Am primit un pont anonim. - Despre mine?
Pot să vă întreb ce este aceea?
ÎN URMĂTOARELE SĂPTĂMÂNI
Dylan Shakes a dispărut pe opt septembrie.
Aceeași zi în care a dispărut Ashley.
Deci, Dylan a fost răpit de aceeași persoană care a luat-o pe Ashley?
Nu pare o coincidență.
E lupta mea. Nu vă pot pune pe tine și pe Ema în pericol.
Ashley are nevoie de noi.
- Tatăl tău ar fi vrut să te protejez. - Urma să-mi spună ceva.
Nu știu în ce naiba sunt implicați părinții mei.
O să-i dezgropăm mormântul lui tata.
Ce o să găsim?
Ce naiba se petrece?
Poți s-o lași baltă?
Vreau doar răspunsuri.
Să ne concentrăm pe Ashley!
Nu țin minte dacă sunt claustrofob.
Nu sunt. Nu sunt claustrofob.
Hei, oprește-te!
Ai complexul eroului și e destul de periculos.
Știi că nu pot renunța.
Fraților, mi-am amintit că, de fapt, sunt claustrofob. Nu-i așa că-i amuzant?
Îți mai amintești altceva în legătură cu acea zi?
Fluturele din dulapul lui Ashley.
Paramedicul avea un tatuaj cu un fluture.
Adică accidentul de mașină nu a fost un accident, de fapt?
ADĂPOST ANTIATOMIC
Și știu că tu și Doamna Liliac ați avut de-a face cu dispariția lui Ashley.
Așa știi, deci?
Subtitrarea: Valeriu Cosa
Redactor Robert Ciubotaru