НЬЮ-ДЖЕРСІ 1998 РІК
Ходімо. Хутчіш, давайте за мною. Тримайтеся разом. Будьте поруч. Тихо.
Ми більше ніколи не допустимо, щоб вас скривдили.
Зрозуміло?
Розумію, як вам, напевно, страшно.
Поліція Касселтона!
Хтось йде.
Мерщій! Відведи їх у звуконепроникне укриття.
Ну ж бо! Давайте! Ходімо! Ну ж бо, ходімо, швидко!
- Давайте. - Ні!
Будь ласка, швидше! Будь ласка! Тихо. Добре.
Бред?
Бреде.
Привіт! Це Бред.
Я зараз не можу говорити, але ми повернулися в Штати.
САНТА-МОНІКА - ШТАТ КАЛІФОРНІЯ 25 РОКІВ ПОТОМУ
Знаєш що? Просто передзвони мені.
Мені дуже шкода.
Гаразд.
Усе добре?
- З ким розмовляв? - Із твоїм новим тренером.
Він не казав? Хоче, щоб я теж пройшов відбір.
- Ти впевнений? - Це був вітер.
Вітер дме туди.
У тебе ще є шанс передумати, якщо є сумніви.
- Що значить передумати? - Я про цю історію з Лос-Анджелесом.
Якщо переїзд сюди - погане рішення?
Ну, якщо воно погане, ми знову переїдемо.
Все змінюється, Міккі. Як я завжди тобі повторюю:
«Не виграє лише той, хто не грає».
- Не хвилюйся. - Я хвилююся?
Швидко, дай мені той м'яч.
Я. Мене непокоїть, що ти занадто красива.
- Добре. - Що?
- Можемо вже йти. - Не хочеш бачити, як батьки це роблять?
Гаразд. Я буду в машині.
- Не відчуваєш любові в повітрі? - Впевнена, відчуває.
Ні. Я занадто голодний.
Серйозно? Може, давай я буду диджеєм?
Ти знаєш правила. Музику вибирає водій.
Це нечесно. У мене ж немає посвідчення.
У нього немає... Малюк...
Знаєш що? Дуже схоже, що це твої проблеми.
Ти його захищаєш?
- Ясно. Я запам'ятаю це. - Та невже. Запам'ятай ось це.
34 І БІЛЬШЕ УКРИТТЯ
За 25 років я забув це відчуття
Як це воно, займатись тим самим лайном Кожного суботнього вечора
Бо це дорога в нікуди І я бачу, що тупик вже близько
Ти шокувала мене до глибини Скажи, чому час має зупинитися, о-о
Ось так.
Давай. Ну ж бо, співай. Співай.
І це затишшя перед бурею, крихітко Але мене не розпалити
Доки не зайду занадто далеко Здається, я заледве живий, о-о
Тату!
Гей. Усе добре.
Тату.
Тату?
ПРИТУЛОК ГАРЛАНА КОБЕНА
НЬЮ-ДЖЕРСІ
ЧОТИРИ МІСЯЦІ ПО ТОМУ
МАЙРОН БОЛІТАР - КРАЩИЙ ГРАВЕЦЬ ШКОЛА КАССЕЛТОН ЧЕМПІОНИ
ЧИКАГО БУЛЛЗ
Ти приколюєшся наді мною? Я його дупу могла б засудити.
Типу, я стежитиму за ним, ясно? Чому ти йому це не скажеш?
Досить вже. Ми обоє знаємо, що це лайно собаче.
Доброго ранку! Сніданок о десятій!
Ні, я це не тобі.
Ти почув? Ще хоч одне порушення,
і я затисну його яйця між дверима.
Так. Ні.
Дякую!
Клієнт вже досить натерпівся його лайна.
Ні-ні. Час для компромісів вийшов. Як і для цієї розмови.
Лайно.
Доброго ранку! Виспався?
Казав же, не треба сніданків.
Ну, знаєш, я - твоя тітка, а це те, що йде в комплекті зі званням.
Не напружуйся так.
Добре.
До того ж, мама скоро повернеться.
Поїду до неї сьогодні.
Пам'ятаєш, що казав доктор Шиппі?
- Мамі потрібен час на одужання. - Просто хочу з нею побачитись.
- Міккі… - Можеш просто домовитись?
Зробиш це для мене?
Я зателефоную їм.
- Я наберу. - Дякую!
Гей, послухай. Я розумію, що в тебе горе, але в мене також.
Так, ти втратив батька, але я втратила брата.
Мені треба йти. Перший день у школі.
Що ж, дивись не надірвися з таким ентузіазмом.
Міккі Болітар?
Здоров! Артур Шпиндель, навчаюсь в Касселтоні, як і ти. Ми обидва Верблюди.
Привіт!
Гей, я не гроші в тебе прийшов просити. Цього не буде до твого випуску.
Я зі Спілки Верблюдів школи Касселтон.
Це учнівська організація, яка орієнтована на створення гостинного
й інклюзивного простору через зали із зеленими прапорами.
І мене, Артура Джина Шпинделя, призначили супроводжувати тебе,
Міккі середнє ім'я Болітар, новоявлений Верблюде,
в твій перший день у… Ну ж бо, народ, давайте привітаємо Міккі.
Я приколююсь. Тут лише я. В Касселтоні.
Вау!
Ні, але дякую. Я хочу пройтись сам.
Добре. Ясно.
- Цікавить відбір до команди з баскетболу? - Ні.
Вибач, я не хотів… Просто подумав про твого батька.
Він побив усі рекорди за кількістю м'ячів. Його ім'я скрізь.
Це не мій батько. Це його брат.
- Ясно. То твій батько… - Так.
От дідько.
Міккі, вибач! Я не… Гей.
Якщо буде щось потрібно, я завжди радий допомогти, добре?
Гаразд.
- Дякую! - Так?
У мене все гаразд. Чесно. Гадаю, я краще піду.
Добре.
Ще побачимось.
- Зажди, а він не їде? - Ні, не їде.
Чому ні? Ти був молодчиною.
Так. Гаразд. Сідай у свій маленький пікап. Поїхали на роботу.
Добре.
Займатись тим самим лайном Кожного суботнього…
ХОБАРТ-АВЕНЮ
Гей, я зовсім забув.
Не заходь у третю кабінку в туалеті біля спортзалу.
Там стільки бризок, коли змиваєш, тьма.
Реально жорстко. Водою накриває повністю.
Добре, що сказав.
Не кажи про це моєму батькові. Це для нього болюча тема.
Хоча не його провина.
Він прибиральником тут працює, якщо що. Тож не сміти, і у нас обох усе буде круто.
Слухай, а що ти знаєш про моторошний будинок на Хобарт-авеню?
Леді Кажан? А ти вже встиг зануритися в Касселтонську історію.
Вона наш місцевий бабайка.
Вона виходить лише ночами, викрадає та їсть дітей. Правда, лише поганих.
Я жартую. Її не існує. То просто будинок.
Провести тебе на Церемонію посвячення у Верблюди?
Ну ж бо, давай трохи побарахтаємося.
Вибач, я відійду.
Директор Горелік? Директору Горелік. Слухайте, ви… Так. Ні.
Ви нас усіх оглушите. Так. Ні, вхід два. Так, вхід два.
- Йоу! Ти ж малий Майрона Болітара, так? - Ні, його племінник.
Трой Тейлор, капітан команди з баскетболу, ведучий бомбардир останні два роки.
- Ти ж граєш, так? - Ні.
- Бро, тільки не бреши. Знаю, що граєш. - Ні. Я грав, але кинув.
Люди завжди так кажуть, коли вони бездарі.
- Привіт! - Привіт, мала!
Це моя дівчина.
Знайшла новеньку. Вона хоче в групу підтримки.
Не будь грубим, любий.
Я тебе не знаю.
Він племінник Майрона Болітара. Як там тебе, бро?
Мене звуть Міккі. Я новенький.
О боже, це ідеально. Ви можете подружитися.
Які ми гарні свати.
То ти теж новенька?
Так. Я Ешлі.
Приємно познайомитись. Я Міккі.
Подивіться, яка парочка.
- Увага… - Ні, покладіть його.
Я цього не витримаю, треба тікати. Будеш із ним?
Так, все добре. Дякую, що показала тут усе, Рейчел.
- Чекаю на полі о 15.00. - Я буду.
Добре. Будь чемним із моєю новенькою, або начувайся.
Верблюди, займайте свої місця.
«Начувайся».
Збір почнеться за п'ять хвилин.
- Може, підемо сядемо? - Так, авжеж. Після тебе.
Лише подивися на неї. Хіба вона не розкішна?
Ага, вона точно всі шафки перевершила.
Тобі лишили шедевр на згадку.
Бегемот?
Що? Він милий, ясно?
Я знаю, це прозвучить тупо, але це у мене перша шафка.
Перепрошую. Ти Міккі Болітар?
- Так. Доброго дня! А вас як звати? - Я місіс Фрідман.
Твій батько, Бред, навчався в мене, коли був твого віку.
Він був дуже розумною та милою людиною. Це велика втрата. Мені дуже шкода.
Тепер ти теж навчатимешся в мене. Завтра, четвертий урок.
Я чекатиму на тебе.
Четвертий урок, історія Європи, місіс Фрідман. Ми в одному класі.
Співчуваю твоїй втраті.
Мій теж помер. Чотири роки тому. Досі не віриться.
Мені шкода. Це жахливо.
Гей, перший день. Не можна бути плаксивими новенькими з мертвими батьками.
Чим займатимешся пізніше?
- Пізніше - це ввечері? - Так.
Могли б сходити в закусочну чи ще кудись.
Звичайно, круто.
Як щодо 6.00 вечора?
О 6.00 вечора добре. Так, гадаю, я вільний о 6.00.
Знаєш, що ще було б добре? Якби ти дала мені номер.
Вгору, покрутити, повернутись, подивитись.
Йдемо праворуч і рухаємо руками в протилежному напрямку.
Отже, спочатку праворуч, а потім навколо.
НЕ ДИВИСЬ, Я НЕРВУЮ!!!
Мені треба, щоб ти припинила дивитись на свого хлопця.
- Ти вже записалася? - Ще ні.
То давай, дівчинко. Вперед, рухайся. Ну ж бо, енергійніше.
Граємо двічі, граємо двічі.
- 10-0, ми виграємо. - Це нечесно.
- Хочеш змінити команду? - Ні, бро. Треба відточувати гру.
Нова гра. М'яч наш.
- Треба до туалету. - Не будь слабаком.
- Трою, мені справді треба. - Болітаре, зіграєш?
Ні, я пас.
Якщо не хочеш…
Ні. Я з вами.
- Фол! - Болітаре, ти згоден?
Ні. Граймо.
Так!
ДІМ - ГОСТІ
Погнали!
- Вперед, новачку! - Що, у штани наклав?
Вибач.
- Це заборонений прийом. - Ні, це гра.
Гарна спроба, Болітаре. Може, іншого разу.
Підіймайся. Вставай. Ось так.
Ясно, чому ти не пішов на відбір.
Було б, наче Леброн грає з третьоклашкою. Баскетбол - божевільна гра.
- То ти фанат Союзу спортсменів-аматорів? - Ні, я більше не граю.
- Зовсім? - Більше не цікавить.
- У тебе все добре? - У мене так.
Цей звук з'являється, коли мені хтось бреше.
- Перепрошую? - Ти обожнюєш баскетбол. Жодних сумнівів.
Це як у мене з вельветом. Я як бісів плюшевий ведмедик. Люди, набийте мене!
Колись я любив баскетбол. Тепер уже ні.
Я грав у баскетбол із батьком, розумієш?
Ми повернулися до Штатів лише для того, щоб я грав у шкільній команді,
а потім перейшов до вищої ліги НССА.
Батько помер, і мені здається, якби я не грав…
Гей.
Ти ні в чому не винен. Ясно тобі, Міккі?
Частково винен.
- Мені треба забрати речі. - Так, добре. Вперед.
НЕХАЙ ПРАЦЯ ЗБІЛЬШУЄ СЕРЦЯ.
З ВІКОМ ДАЄ КРАЩЕ УКРИТТЯ.
ТУТ ПОКОЇТЬСЯ Е. С. ДИТИНСТВО, ВТРАЧЕНЕ ДЛЯ ДІТЕЙ
Ось і він.
Що?
Лише подивись на себе.
Ти виріс, Міккі.
Звідки ви знаєте моє ім'я?
Слухай мене уважно.
Твій батько… Твій батько не загинув.
Що?
Він досі живий, повір мені.
Ні.
Стійте, заждіть, ні.
Ні, ні, ні!
Будь ласка. Заждіть.
- Будь ласка, прошу… - Гей!
Ти що робиш?
- Ти тут живеш? - Хіба схоже, що я тут живу?
Вибач.
- Я щойно бачив сивоволосу стареньку… - О, Леді Кажан.
- А ікла вона теж свої показувала? - Що?
Хто напоумив тебе на це? Трой чи його ватага кроманьйонців?
- Я справді гадки не маю, що… - А знаєш що? Мені байдуже.
Надалі вибирай менш заїжджену тему. І займись своїм життям.
КАССЕЛТОНСЬКА ЛЕДІ КАЖАН
ЛЕГЕНДА ПРО КАССЕЛТОНСЬКУ СУМНОЗВІСНУ ЛЕДІ КАЖАН: ПРАВДА ЧИ ВИГАДКА?
МІСЦЕВІ МІФИ НЬЮ-ДЖЕРСІ ТА ЛЕГЕНДИ ПРО СУМНОЗВІСНУ ЛЕДІ КАЖАН
ХТО ТАКА КАССЕЛТОНСЬКА ЛЕДІ КАЖАН ІЗ НЬЮ-ДЖЕРСІ?
ПРОЛИВАЄМО СВІТЛО НА ЛЕГЕНДУ НЬЮ-ДЖЕРСІ ПРО КАССЕЛТОНСЬКУ ЛЕДІ КАЖАН
ФОЛЬКЛОР НЬЮ-ДЖЕРСІ ПРО ЗАГАДКОВУ ЛЕДІ КАЖАН
ЕШЛІ ВІДБІР ПРОЙШОВ:) ВСЕ В СИЛІ ЩОДО 18.00?
БЕЗСУМНІВНО:)
ЗАКУСОЧНА «АМЕРИКАНА»
Я НА МІСЦІ!
У ТЕБЕ ВСЕ НОРМАЛЬНО?
Міккі буквально ненавидить мене.
Він підліток, який щойно втратив тата. Він усе ненавидить.
Ага, включно з вафлями, тостами
та кожною відчайдушною спробою налагодити з ним контакт.
- У книжках пишуть зовсім інше. - Бо з книжок жодної користі.
Підлітки за версту відчувають жаргон із книжок самодопомоги.
Боже милостивий! У ролі психотерапевта ти ще гірший, ніж у ролі чоловіка.
Мені треба йти.
Привіт! Як усе пройшло, де б ти не ходив?
- Гей, гей. Не треба мене ігнорувати. - Ти телефонувала?
Щодо мами? Щодо зустрічі?
Найближчим часом не вийде.
Чудово. Закладаюся, ти в захваті.
- Чому ти так? - Та годі, ти ж ненавидиш маму.
Це неправда.
- Як скажеш, Широ. - Що значить: «Як скажеш, Широ»?
Він загинув через тебе!
Якби ти не хотіла розлучити тата з мамою, ми б не поїхали
за кордон, не поверталися в Лос-Анджелес, не сиділи б у тій машині
і він був би зараз тут, а не…
Він досі живий.
Повір мені.
- Куди ти зібрався? - Нікуди.
Твою ж матір!
Гей, я знаю, що ви там!
Виходьте!
Відкрийте! Звідки ви знаєте про мого батька? Звідки ви все знаєте?
Відчиніть ці грьобані двері! Відкривайте! Відчиніть двері!
Руки вгору! Не рухайся!
Якого біса ти робиш?
Це приватна власність. Ти вдерся на чужу територію. Сюди йди.
- Мене заарештовано? - Ти цього хочеш?
Ні, пане.
Ти звідки?
Місцевий.
Не може бути. Я всіх тут знаю.
- Тільки переїхав. - Ім'я?
- Міккі. - А далі?
Болітар.
- Не схожий ти на Болітара. - Я схожий на маму.
Пішли в машину.
- Я пройдусь. Я живу лише… - Я знаю, де ти живеш.
Але ми не поїдемо зараз туди.
Болітаре! Рухайся.
ЗНАЙДИ ЇЇ.
АБО МИ ВСІ ПОКІЙНИКИ.
Натисніть на нього трохи. Нехай понервує.
Ми його не затримуємо, але йому не треба знати.
ПОЛІЦІЯ КАССЕЛТОНА
Чув, ви повернулись.
Ненадовго.
Кене, серйозно?
Він вдерся в дім.
Стукаючи в двері?
Сусіди поскаржилися на підозрілий шум.
«Підозрілий шум»?
І це ніяк не пов'язано з його виглядом?
Не знаю, але я можу висунути звинувачення. Проникнення, порушення порядку.
А я можу оскаржувати расову дискримінацію. Не грайся зі мною в ці ігри.
А тепер зніми їх із нього.
Ти не змінилася.
Сьогодні я не затримуватиму твого племінника.
Але це буде попередженням.
До речі, він стукав у двері будинку на Хобарт-авеню.
Ага. І вся красномовність кудись втекла, еге ж?
Геть звідси. Щоб я тебе більше не бачив.
Що ти робив біля того будинку?
Ти чула про Леді Кажан?
Звичайно.
Місцева казочка, щоб діти боялися гуляти ночами. Ти ж тут новенький.
Ти ж не осмілився туди зайти?
Ні.
Добре тоді. Чому б…
Зажди, зажди.
Тобі батько розказував?
Про що саме?
Про випадок, коли він увійшов у будинок Леді Кажан?
Ні.
Добре. Ну, йому, напевно, було…
не знаю, дев'ять чи десять,
і ще цей малий, Ділан Шейкз, зник
- після гри Малої ліги… - Тобто зник?
Наче розчинився.
Його не знайшли.
Діти почали вигадувати історії про те, що Леді Кажан з'їла бідного Ділана Шейкза,
і всі місцеві діти були налякані, і твій тато також.
То ти зайдеш туди чи ти серун?
- Що, зараз почнеш ревіти? - Але одного дня ці старші діти,
то були справжні забіяки…
Він не постукає.
…змусили його постукати в її двері.
І, вірогідніше, там було не замкнено, бо двері відчинилися,
а коли Бред увійшов, вони захлопнулися.
Після довгого очікування
один із хуліганів почав колотити в двері.
Вони думали, Бред стане наступним Діланом Шейкзом.
Що було потім?
Нічого.
Він вийшов, врешті-решт. Але…
Знаю, це звучить дивно,
але твій батько змінився після цього випадку.
GOOGLE ДІЛАН ШЕЙКЗ
ХЛОПЧИК 11 РОКІВ ЗНИК ПІСЛЯ МІСЦЕВОЇ ГРИ МАЛОЇ ЛІГИ!
БАТЬКА ДІЛАНА ШЕЙКЗА ПІДОЗРЮЮТЬ У ЗНИКНЕННІ ХЛОПЧИКА
ДОСІ ЖОДНИХ ЗАЧІПОК ЩОДО ЗНИКНЕННЯ ДІЛАНА ШЕЙКЗА
Привіт, Широ! Це Бред.
Ми повернулися в Штати.
Я не можу зараз говорити, але ти єдина, кому я довіряю.
Якщо щось станеться зі мною та Кітті…
Будь ласка, подбай про Міккі, добре?
Широ!
- Бред? - Широ!
- Бред?
- Бреде! - Широ!
Широ!
Відкрий!
Вибач мене, Бреде! Мені так шкода!
Пробач мене.
БОЛІТАР 34
ЕШЛІ ПСС… ОБЕРНИСЬ.
ТИ МЕНЕ НЕРВУЄШ! ВІДБІР ЗАКІНЧИВСЯ. ВСЕ В СИЛІ ЩОДО 6.00?
ЧУДОВО ЇДУ
З татом познайомився?
Ага. Такий милий чолов'яга.
Ти трохи бісиш мене, чуваче.
- Баку, що якщо пацан мене бісить? - Поправляємо йому обличчя.
Гей, Баку.
А ти знав, що в коал, порівняно з іншими тваринами, співвідношення
мозку до тіла найменше?
- Мені плювати на це, виродку. - Справді?
А я гадав, захочеш щось знати про своїх суперників.
Що це значить?
Гадаю, він назвав тебе дурнем, бро.
Ану повтори.
- А ти… - Повтори це лайно.
Кажу, повтори!
Якого біса, бро?
- Хочеш вийти? - Баку, вони того не варті.
Лайно собаче! Не смій лізти до мене.
Де ти цього навчився?
Я з батьком тренувався в Сальвадорі.
Навчиш мене?
Навчу. Це я можу.
Добре.
Ложка.
- Ложка? - У тебе.
Ні, ні, ні. Це для супу та самозахисту.
- Добре придумано, так? - Ага, добре.
- Нагадай своє ім'я. - Ми довго спілкуємось.
- Знаю. Я забув. - Було багато розмов.
Ложка.
Мені подобається Ложка. Називай мене так.
Добре, будеш Ложкою.
Вітаю на уроці історії Європи. Мене звуть місіс Фрідман.
Я не використовую хронологію в навчанні…
Четвертий урок. Історія Європи. Місіс Фрідман.
Ми в одному класі.
А тепер хтось може мені сказати, хто ця молода леді?
Пане Болітар?
Хто вона?
- Анна Франк. - Вірно.
Ти читав її щоденник?
- Так. - Тоді ти можеш сказати, де вона ховалась?
На горищі над магазином її батька
на Принсенграхт в Амстердамі.
Лише уявіть, як воно, ховатись на горищі протягом двох років, поки вас не викриють.
Звідти Анну забрали до концтабору Берген-Бельзен,
де її вбила хвороба чи щось гірше.
Але точних підтверджень її смерті немає. Відсутнє свідоцтво про смерть.
А цю особу, як вважається, звуть Ліззі Собек,
дівчинка з Лодзинського гетто.
Її розлучили з родиною та відвезли в Освенцим,
але згодом вона якось втекла.
Кажуть, що маленька Ліззі Собек урятувала
більше сотні дітей з таборів смерті
майже самостійно.
Просто дивовижно, що може зробити дитина, якщо докладе максимум зусиль, чи не так?
Так. Так, пані Калдвелл.
Що з нею трапилось?
Ліззі Собек була поранена нацистом. Більшість вважає, вона померла від цього.
Але знову ж таки, немає жодних доказів.
Деякі думають, що вона могла пережити війну та навіть досі жива.
- Привіт! - Привіт!
Гей…
Я Міккі. Ми бачились учора.
- Так. На зборах? - Точно.
Пам'ятаєш ту дівчину, що була зі мною?
- Ешлі? - Так.
Ми мали зустрітися після відбору, але вона так і не прийшла.
Так, може, вона передумала.
Не передумала, оскільки вона…
Вона мала бути на уроці зараз, але її не було,
і вона не відповідає на дзвінки та смс. Наче розчинилась.
Так, а, може, вона просто натякає тобі
не робити всього цього, розумієш?
Привіт, Еммо!
Як відпочила влітку?
Сумувала?
Я намагаюсь бути ввічливим.
Можливо, якби теж спробувала, не сиділа б сама.
Трой Тейлор ЗАПРОСИ ЇЇ НА ПОБАЧЕННЯ!
Відчуваєш цей сморід, Баку?
- Охолонь. - Схоже, наче…
О боже! Бак!
Ти що, щойно наклав у штани?
Добре, мені плювати, потворо. Весело провести час на самоті, потворо.
О боже. Ви лише подивіться.
Дуже багато шоколаду.
Тобі чого?
Люблю індичку.
Ні. Я про те, чому ти тут усівся?
Ну, знаєш, я не з тієї компашки. Взагалі-то, вони мене ненавидять.
То з ким ти дружиш?
Ні з ким. Я ж новенький, забула?
Не думай, що ми будемо дружити.
Ясно.
Звідки знала, що він сяде?
Бо торік він робив це щодня, тому…
Непогано.
- Як тебе звати? - Міккі. А тебе?
- Емма. - Емма? Гарне ім'я.
- Досить базікати. - Ок.
Треба обговорити…
Бізнес. Ні, я приколююсь.
Отже, виявилося, що в кабінеті праці є швейна машинка.
Чому нам про це не казали? Дивіться.
ЛОЖКА
- О боже! - Це я зробив. Круто ж?
- Ага. - Еммо, подобається?
- Так? - Їй подобається.
- Гадаю, що так. - Точно.
- Доволі непогано. - Гарно.
Тепер кличте мене Ложкою. Це офіційно.
- Я предкам уже написав. - «Предкам»? Це як?
- «Предки» означає батьки, Міккі. - Ясно.
Зажди. А чому ти тоді вчора казав, що бачив Леді Кажан?
Я не казав, що бачив її.
- Я казав моторошну стару біля її будинку. - Господи, добирай слова.
Ти ж не ейджист?
- Хто? «Ейджист»? - Що таке «ейджист»?
Я не кажу, що вона моторошна, бо стара. Вона моторошна та стара.
А що вона зробила потім?
Вона помахала мені.
- Помахала? - Ага.
- Як мило з її боку. Так. - Еге ж. Так і є, тож…
- Це було справді мило. - Так.
Ти здавався схвильованим, коли я бачила тебе…
Я не знаю.
Біля будинку Леді Кажан стояла моторошна стара, нічого такого.
Гаразд.
- Гей! Міккі, знав, що ти прийдеш. - О, Господи!
- Чекаємо тебе вже годину. - Що ви тут робите?
Знаємо, що ти забув дещо додати до дружнього махання.
То й що?
Ти хоч уявляєш, яке нудне це містечко?
Тут дуже нудно, Міккі.
- Справа не в цьому. - Добре, тоді в чому?
Я розберусь.
Час обійматися?
Ні. Ні, ні, я в порядку. Просто…
Леді Кажан не лише помахала мені.
Вона назвала мене на ім'я та сказала, що батько живий.
Що?
Що за божевільна сука!
Ні, серйозно, це так тупо. Навіщо комусь таке казати?
Вона точно так сказала?
Присягаюся. І я знаю, що це неможливо, бо я бачив, як він помер.
- Закидаємо будинок яйцями чи… - Ні, ніяких яєчних будинків. Я…
Я хочу відповідей.
То ми вдеремося туди, так?
Точно не йти з тобою?
Так. Я не хочу, щоб у вас були проблеми. Та й мені потрібен хтось на шухері.
Дай мені свою ложку, Ложко.
- Дай мені свою ложку. Ложку. - Так, добре.
Ложку? Серйозно?
Оце так.
Є хто?
Це Міккі Болітар.
Ви звали мене на ім'я.
Говорили про мого батька.
Міккі, доповідай.
Ще шукаю.
Якщо в Леді Кажан є зброя, знаєш, що робити?
- Може, не будемо про це? - Будемо виляти.
Вилятимемо, і вона не поцілить.
Звідки знаєте батька?
Гей?
УКРИТТЯ 34 І БІЛЬШЕ
УКРИТТЯ
- Г'юстон, у нас проблеми. - Що таке?
Міккі. Земля викликає Міккі.
Дідько!
- О боже. - Вибач, вибач.
Забирайся звідти. Тебе спіймають.
Ще кілька хвилин.
Потягніть час, якщо вийде.
Дідько! Міккі?
Дідько, твою ж мати!
Що ви тут забули?
Якого біса, мужик?
Подобається дивитись, як діти смокчуться?
Витріщився, скинувши брюки?
- Я викликаю копів. - О боже!
- У тебе член стирчить? - Сховай!
- Застібни штани. - О Господи.
- Мужик, якого біса? - Тут збоченець!
Геть!
Негайно!
Добре.
Співчуваю твоїй втраті.
Мій теж помер. Чотири роки тому.
Досі не віриться.
Ешлі.
Мій перший поцілунок.
- Що? - Мій перший поцілунок.
Серйозно?
Вибач.
Мабуть.
Ні, все добре. Тобі довелося так зробити, щоб врятувати нас.
Не смій нікому про це казати.
Ні слова Міккі та не співати в їдальні.
Міккі, ти ніколи…
- Ні, стій! - Легше.
Було щось цікаве?
Дивіться, що я знайшов у її будинку.
Бегемот Вільям, експонат Музею мистецтв Метрополітен.
Третій у списку моїх улюблених музеїв. І?
Слухайте. Ні, ні. Це бегемот Ешлі.
Та ж наклейка у вигляді серця. Той же магніт.
В Метрополітен ходить 5,6 мільйонів людей на рік, більшість - за сувенірами.
- Немає зв'язку. - Не може це бути випадковістю.
Ми мали зустрітись в закусочній, а вона не прийшла.
Не відповідає на дзвінки та повідомлення. Як зникла.
Ми… Може, подзвонити копам?
Я вдерся в будинок. Що я їм скажу?
Тато Троя ненавидить його.
Може, вона потрапила в біду, а не просто відморозилася.
- Треба піти до неї додому. - Я не знаю адреси.
Я шукав у інтернеті, але там немає.
Ложко, ти ж займаєшся тією фігнею?
- Я багато чим займаюсь. - Привітальний комітет?
- Так. - Спілка Верблюдів…
Спілка Верблюдів СШК. Зараз.
У Леді Кажан на програвачі грала пісня.
Та сама, яку ми з батьками постійно слухали.
Так. Ось це…
Це дивно.
Я… Мені треба йти.
Вона завжди така загадкова?
Ходять чутки, що у неї проблемна родина.
- Готовий? - Я знаю короткий шлях.
Стояти!
- Вибачте. Тут живе моя подруга… - Сказала стояти!
Там, де проблеми, там і ти, Болітаре.
Будь ласка, хочу впевнитись…
Ешлі! Ешлі! Ешлі!
- В наручники їх! - Відваліть, виродки!
- Давайте наручники! - Ешлі! Ні!
- Відваліть від мене! - Ви обидва заарештовані.
- Ешлі! - Заберіть руки від мого друга!
В наручники його!
- Відваліть! Ешлі, ти як? Ешлі! - Хочеш заробити ще більше проблем?
Пані Кент, будь ласка. Я друг Ешлі. Заберіть руки!
- Прошу. - Спокійно, кому кажу.
- Хто така Ешлі? - Ваша донька, Ешлі. З нею все гаразд?
У мене немає доньки.
Що?
ЗАПРОШУЄМО ПРИЄДНАТИСЬ НА ВЕЧІР ПАМ'ЯТІ ДІЛАНА ШЕЙКЗА
ДРАКОНИ НЬЮ-ДЖЕРСІ
Я впустив Ешлі.
Але…
Я її знайду.
Не треба.
Ти вже все зробив.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ГАРЛАНА КОБЕНА
- Нам просто надійшла анонімна заява. - Щодо мене?
А можна поцікавитись, що це?
У НАСТУПНИХ СЕРІЯХ
Ділан Шейкз зник 8-го вересня.
Як і Ешлі.
Ми припускаємо, що та сама людина, яка викрала Ділана, викрала й Ешлі?
Це не схоже на збіг.
Це моя битва. Вам із Еммою ризик ні до чого.
Ми потрібні Ешлі.
- Тато хотів би, щоб я тебе захистила. - Вона хотіла розказати щось.
Я не знаю, у чому були замішані батьки.
Ми розкопаємо могилу батька.
Що ми там знайдемо?
Що відбувається?
Можеш забути про це?
Я хочу відповідей.
Зосередимося на Ешлі.
Забув, чи є в мене клаустрофобія.
Так, немає. Я не клаустрофоб.
Гей! Стій!
У тебе комплекс героя, і це дещо небезпечно.
Ти знаєш, я не відступлюся.
Дівчата, я згадав, я таки клаустрофоб. Хіба це не смішно?
Ти ще щось згадав про той день?
Метелик, як у шафці Ешлі.
У того медика, у нього було тату метелика.
То ти думаєш, що аварія не була нещасним випадком?
ПРОТИРАДІАЦІЙНЕ УКРИТТЯ
Я знаю, що ви з Леді Кажан причетні до зникнення Ешлі.
Ти ж впевнений, вірно?
Переклад субтитрів: Юлія Бабух
Творчий керівник: Марія Цехмейструк