‫בפרקים הקודמים...‬
‫- שירה סיפרה לי עליו. - דילן שייקס.‬
‫נעלם אחרי משחק הבייסבול שלו.‬
‫לאבי יש כובע כמו של דילן שייקס בתמונה.‬
‫הם היו החברים הכי טובים.‬
‫אם מעצר האחיין שלי הוא הדרך המעוותת שלך‬
‫- למשוך את תשומת ליבי... - אל תחמיאי לעצמך.‬
‫הפסקתי לחשוב עלייך מזמן.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫- שירה? - האנה.‬
‫אלוהים.‬
‫קיטי תצא בעוד רגע.‬
‫רק רציתי לדבר עם שניכם לרגע.‬
‫רק תקפידו לעשות את זה בקצב רגוע. בסדר?‬
‫מיקי!‬
‫אימא. התגעגעתי אלייך כל כך.‬
‫אז עלינו להניח שמי שתקף את ד"ר קנט‬
‫קשור להיעלמות של אשלי.‬
‫ושגם הוא סבור שהזוג קנט הם ההורים של אשלי.‬
‫האיש שעשה את זה לבעלי, היה לו קעקוע על הפנים.‬
‫קעקוע של מה?‬
‫של תמנון.‬
‫זה לא שייך לך.‬
‫אמרת שלבחור שאת וכף ראיתם בבית של גברת עטלף‬
‫היו ראש מגולח ומשקפי שמש?‬
‫לעזאזל! הבחור הזה צופה בנו עכשיו?‬
‫היי! עצור!‬
‫מי אתה? למה היית בבית של גברת עטלף?‬
‫ולמה עקבת אחריי?‬
‫אתה עוד לא מוכן לתשובות האלה.‬
‫גברת עטלף אמרה שאבא שלי בחיים.‬
‫תאמין לי.‬
‫לא טוב שהיא אמרה.‬
‫אימא שלי נעלמה.‬
‫היא לא חזרה הביתה.‬
‫מיקי! טמבל שכמוך, השארת את הדלת לא נעולה.‬
‫יש משהו?‬
‫משהו בקשר לאשלי?‬
‫עדיין מחפש.‬
‫אמרת למיקי שהוא עדיין בחיים.‬
‫אני יודעת.‬
‫למה?‬
‫קדימה.‬
‫חייב להיות כאן משהו על אשלי.‬
‫רק זה בינתיים.‬
‫טוב...‬
‫נעשה את מה שחייבים.‬
‫אבל?‬
‫אבל אני לא בטוחה שכולם ישרדו.‬
‫ניצור קשר אם יהיו התפתחויות חדשות.‬
‫אבל לעת עתה, היא רק צריכה קצת זמן.‬
‫אנו דורשים שלא יהיה קשר במהלך התקופה הזו.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫אימא שלך אושפזה מחדש.‬
‫היא לא מוכנה.‬
‫לא, היא לא מוכנה.‬
‫בגלל זה לא רצית שאימא שלי תתחתן עם אבא שלי?‬
‫הדיכאון?‬
‫זה מורכב.‬
‫אביא את המכונית.‬
‫זה לא שייך לך.‬
‫הרלן קובן: מחסה‬
‫רייצ'ל קולדוול.‬
‫מיקי בוליטר.‬
‫- שרלוט? - כאן!‬
‫טוב, הנה.‬
‫- דון? - נוכח.‬
‫רייצ'ל ובוליטר לא פה... למה?‬
‫שב, מר טיילור. מה אתה עושה?‬
‫היי. שמעת משהו ממיקי?‬
‫לא. הוא בטח עם אימא שלו.‬
‫כן.‬
‫אני לא יודע.‬
‫הוא לא דיבר איתי אחרי שנתתי לו את פאי הקוקוס של אבא שלי,‬
‫ואני חשבתי שיסמס...‬
‫ברצינות? הלכת לשם?‬
‫לא היית צריך להפריע.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫לא הפרעתי. לא היה שם אף אחד.‬
‫הם אמורים להיות שם.‬
‫טוב, הם לא היו.‬
‫רגע. כן היה שם מישהו.‬
‫זה היה די מפחיד, למען האמת.‬
‫מצאתי את הבחור הזה.‬
‫כלומר, הוא די חמוד.‬
‫אבל הוא די דומה לי, לא? כאילו, קצת, עם כובע.‬
‫גנבת את זה מהבית שלהם?‬
‫לא גנב...‬
‫מיקי ישמח אם ידע שמצאתי את זה...‬
‫בסדר.‬
‫חזור לשולחן שלך, מר ספינדל.‬
‫חוזר.‬
‫את הולכת לאספה בשיעור הבא?‬
‫כן. כלומר, זו חובה, נכון?‬
‫כאילו זה מזיז לך.‬
‫אכפת לך אם אני...‬
‫וואו, מה זה?‬
‫זה... זה שום דבר.‬
‫אל תהיי נבוכה. זה כל כך אפל. אני פאקינג מתה על זה.‬
‫- יש לך "היו-עצמכם"? - לא.‬
‫- כלומר, לא. - תפתחי חשבון.‬
‫תציגי את האמנות שלך שם.‬
‫אני חייבת... חייבת ללכת.‬
‫אלן, היא עלתה במשקל?‬
‫אני לא יודעת אם הקרסוליים שלה נפוחים‬
‫או אם אלה רק הגרביים המצערים האלה.‬
‫אלן, הם קרסוליים.‬
‫אני חושב שהיא מהממת.‬
‫לא מהממת כמו אימא שלה, כמובן.‬
‫- לשון חלקלקה. - אני רומנטי.‬
‫אתה מקווה לקבל קצת.‬
‫אני מקווה לקבל הרבה.‬
‫הלו?‬
‫אימא?‬
‫היי, דובשנית.‬
‫היי, אבא.‬
‫את עדיין נוחרת.‬
‫יש אפליקציה בשביל זה.‬
‫כן, היא נקראת אפניאה.‬
‫אלוהים.‬
‫למה אתם כאן?‬
‫אנחנו צריכים הזמנה לבית שלנו?‬
‫היינו צריכים להתקשר קודם.‬
‫סימסתי. מה הבעיה?‬
‫טוב. אני צריכה קפה.‬
‫אני כבר לא בקולג'. אתם לא צריכים למלא את המקרר שלי.‬
‫מותק, אלה לא בשבילך.‬
‫הם בשביל אורחי המסיבה שלנו.‬
‫איזו מסיבה?‬
‫יום הנישואים ה-49 שלנו.‬
‫שכחת, נכון?‬
‫בכל אופן, היינו מוכנים לצאת לשיט.‬
‫לאיי הבהאמה, מפורט לודרדייל. שדרוג תא.‬
‫אבל בהתחשב במה שקרה לקיטי...‬
‫עדיף ככה.‬
‫עוד זמן משפחתי.‬
‫זה יהיה טוב למיקי.‬
‫ומתי בדיוק המסיבה הזאת?‬
‫בעוד חמש שעות.‬
‫ברוכים הבאים, קסלטון קאמלס!‬
‫תיכון קסלטון‬
‫כן!‬
‫תודה לכולכם שבאתם.‬
‫לאלו מכם...‬
‫אין זכר למיקי.‬
‫אני בטוחה שזה בסדר.‬
‫...היסטוריה של אירופה.‬
‫יש לי חדשות אדירות בשבילכם!‬
‫אבל קודם,‬
‫קצת חדשות רעות.‬
‫המורה האהוב שלנו לדרמה, מר וי...‬
‫ברי וולמר‬
‫הוזעק עקב מקרה חירום משפחתי,‬
‫ואנחנו מאחלים לו כל טוב.‬
‫מה הקטע עם כל הפפראצי?‬
‫זה אומר שאני אהיה אחראית...‬
‫אני לא יודעת.‬
‫...על מחזמר ביה"ס השנה.‬
‫איך השיער שלי?‬
‫ראית פעם קן של ציפור אחרי מתקפת דביבון?‬
‫אלוהים, הלוואי.‬
‫"הדרן" הוא מלכ"ר עבור האמנויות‬
‫שבוחר ידוען שייתן חסות למחזמר תיכון אחד בשנה.‬
‫את נותנת החסות הידוענית‬
‫אין צורך להכיר לכם.‬
‫ילדים, הרשו לי להציג בפניכם‬
‫את האחת והיחידה, אנג'ליקה ויאט!‬
‫היי!‬
‫תודה.‬
‫- אתה יכול להירגע, בבקשה? - אפילו לא קצת.‬
‫אנג'ליקה ויאט היא השחקנית האהובה עליי.‬
‫היא זכתה בארבעת הפרסים.‬
‫אמי, גראמי וגם...‬
‫באמת לא אכפת לי, כף.‬
‫ראית פעם את "סנפיר האהבה"?‬
‫ייחלתי לדולפין ב-12 חגי חנוכה.‬
‫אלה 96 לילות של הבעת משאלות.‬
‫את סקסית.‬
‫אמנות.‬
‫אמנות למען האמנות.‬
‫זה הופך את החיים להרבה יותר מעניינים.‬
‫להרבה יותר נסבלים.‬
‫והאמת היא‬
‫שאמצעי הביטוי הוא לא מה שחשוב.‬
‫הדבר החשוב הוא לצאת לעולם הרחב ולעשות.‬
‫כן. לעשות.‬
‫לעשות דברים שאתם אוהבים.‬
‫לעשות דברים שגורמים לכם לחרבן במכנסיים.‬
‫סליחה. אני יכולה להגיד "לחרבן"?‬
‫היא שובבה, אחי!‬
‫טוב, בואו נגיע לסיבה שאני כאן, בסדר?‬
‫המחזמר השנה הוא...‬
‫"פנטום האופרה".‬
‫אימה, אני אעשה אודישן,‬
‫ואשיג את הפנטום,‬
‫ואז היא תוציא ממני ביצוע מלא כנות.‬
‫ואז אנחנו ממש נתקרב, ואנחנו נתחבר‬
‫ונצא להליכות, והיא תזמין אותי לארוחת ערב,‬
‫ואז נהיה בנישואים פתוחים‬
‫- וזה יהיה יפהפה... - זה מגעיל, כף.‬
‫- אתה צריך להפסיק. - פשוט תתבגרי, אימה.‬
‫נדרשת רוח אמיצה ונועזת מאוד‬
‫כדי באמת להיכנס לנעליו של הפנטום.‬
‫באק!‬
‫אני אהרוס את עולמו.‬
‫אני ממש מצפה להתחיל את התהליך הזה איתכם היום.‬
‫אנחנו נצא למסע ביחד,‬
‫ואנחנו ניצור משהו קסום.‬
‫ו...‬
‫עכשיו היא...‬
‫היא אושפזה מחדש.‬
‫מיקי...‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫ממש. גם אני. באמת.‬
‫צריך להתמקד במציאת אשלי.‬
‫אמרתם שיש לכם מידע חדש.‬
‫בוא נראה לו.‬
‫מיקי, אני כל כך מצטער.‬
‫- גנבתי את זה ממך. - לא את הדבר הזה, כף.‬
‫הדבר שקשור לאשלי.‬
‫- מה זה? - כן. זה בסדר. אל תדאג בקשר לזה.‬
‫מה המקום הזה?‬
‫זו, בנות מהממות שלי, היא "הזולה של ספינדל".‬
‫נסתרת מרוב האנשים, מקלט למעטים בני המזל.‬
‫בסדר.‬
‫זה גם חדר דוודים נטוש.‬
‫הוא לא בשימוש מאז שנות ה-50 או משהו כזה.‬
‫מה הקול הזה?‬
‫- מורים. - מה?‬
‫כן.‬
‫נכון שצינורות ישנים מובילים קול?‬
‫הצינור הזה מגיע ישר אל הכיור בחדר המורים.‬
‫שומעים דברים מטורפים.‬
‫המורים האלה הם אנשים מאוד מתוסבכים.‬
‫בנוסף, הם ממש-ממש שונאים אותנו.‬
‫איך מצאת את המקום?‬
‫השרת הראשי כאן הוא אבא שלי, זוכר?‬
‫זה מועדון המזמו"ז שלי.‬
‫- מה? - מה זה, לעזאזל?‬
‫מחזות זמר מוזרים.‬
‫מי חבר במועדון הזה?‬
‫טוב...‬
‫- יש אותי... - תראה לו את הדבר, כף!‬
‫כן.‬
‫מה כל זה?‬
‫דילן שייקס,‬
‫הילד הקטן שעורכים לו את האזכרה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫מאז שדיברנו עליו לפני כמה ימים,‬
‫המוח שלי פשוט פיתח מחשבה טורדנית.‬
‫דילן שייקס, ילד נעדר מקסלטון.‬
‫אשלי קנט, ילדה נעדרת מקסלטון.‬
‫הם קשורים זה לזה?‬
‫דילן שייקס נעלם אחרי משחק ליגת הילדים שלו בשנת 1995.‬
‫אומרים שאבא שלו הרג אותו, לא?‬
‫כן, המשטרה החשיבה אותו כחשוד העיקרי,‬
‫אבל לא היו מספיק ראיות כדי להמשיך למעצר.‬
‫איפה אבא שלו עכשיו?‬
‫לא ידוע. הוא עזב את קסלטון מיד לאחר מכן.‬
‫טוב. זה בהחלט מוזר ששני ילדים מאותה העיירה נעלמו.‬
‫איך הם קשורים זה לזה?‬
‫טוב, זה הדבר המפתיע.‬
‫דילן שייקס נעלם בשמונה בספטמבר.‬
‫באותו היום כמו אשלי.‬
‫כן, 27 שנים קודם לכן.‬
‫אבל בסדר. מה אנחנו חושבים שזה אומר?‬
‫- שאבא של דילן חטף את אשלי? - זה אולי קצת מופרך, נכון?‬
‫אבל זה יכול להיות...‬
‫אנחנו צריכים לחפש קשרים בין דילן ואשלי.‬
‫אבל איך? אין שום דבר על אשלי ברשת.‬
‫שום מדיה חברתית.‬
‫זה כאילו היא לא קיימת.‬
‫שכחנו לחפש במקום הברור ביותר.‬
‫איפה?‬
‫בארונית שלה.‬
‫והיא ריקה לחלוטין.‬
‫כן.‬
‫בית הספר בטח פינה אותה אחרי שאשלי "עזבה".‬
‫כנראה.‬
‫חבר'ה?‬
‫החרא הזה עוקב אחרי כל צעד שלנו במשך כל היום.‬
‫אם נשיג את כל סרטוני האבטחה מהיום שאשלי נעלמה,‬
‫אולי נוכל לשחזר את היום שלה.‬
‫ואולי נוכל לראות מה קרה לה.‬
‫איך נשיג את הקלטות האלה?‬
‫כן, זה בהחלט יהיה ממש קשה‬
‫להוריד כל שנייה מכל מצלמת אבטחה‬
‫מהיום שאשלי נעלמה.‬
‫בסדר, אז הורדתי כל שנייה מכל מצלמת אבטחה‬
‫מהיום שאשלי נעלמה.‬
‫- איך הצלחת? - באמת?‬
‫חשדתי שביילי בריוס זייפה צליעה בשנה שעברה‬
‫כדי להבריז משיעורי התעמלות. פרצתי למערכת האבטחה בשביל הוכחה.‬
‫יש לה דלקת פרקים, חתיכת חרא.‬
‫כן. לא אמרתי שצדקתי, נכון?‬
‫חבר'ה, ייקח לנו ימים לעבור על כל החומר.‬
‫- נתחלק. - המשמרת הראשונה שלי.‬
‫אימנתי את המורים לא לצפות לנוכחותי.‬
‫אתה?‬
‫אני לומד כשאני רוצה ללמוד, מיקי.‬
‫אם זה בסדר מצידך, לא אכפת לי להיות ראשון.‬
‫אני ממש לחוצה, מיקי.‬
‫את לחוצה?‬
‫היי, את תהיי בסדר.‬
‫מיקי, קל לך להגיד את זה.‬
‫שוויצר. אתה מדבר ספרדית שוטפת.‬
‫כשאני מנסה לדבר ספרדית,‬
‫כל המילים מתערבבות לי בראש.‬
‫את חושבת יותר מדי.‬
‫ספרדית היא כמו שירה.‬
‫היא אמורה למלא את הלב שלך.‬
‫להיות ספוגה בעצמות שלך.‬
‫- אמרת הרגע "ספוגה בעצמות שלך"? - כן.‬
‫טוב, דוברי ספרדית.‬
‫בואו נראה את הגרסה שלכם לשיחה נלהבת.‬
‫אשלי, מיקי, תורכם.‬
‫היי! תעצרי!‬
‫זה מקום החניה שלי!‬
‫לא, אדוני! מקום החניה הזה...‬
‫הוא שלי.‬
‫לא, אני חושב שאת לא מבינה.‬
‫זה היה מקום החניה שלי במשך שנים רבות.‬
‫תוכיח לי את זה או שאני אחנה כאן!‬
‫מיקי‬
‫טוב, השם שלי על השלט.‬
‫נכון!‬
‫נכון.‬
‫נכון שהשם שלך על השלט, אז אתן לך לחנות כאן!‬
‫כן, תודה.‬
‫היי.‬
‫היי. אתה בסדר?‬
‫כן. כן, אני בסדר.‬
‫מה השעה?‬
‫השעה 17:00. זו המשמרת שלי.‬
‫שיט. אני חייב ללכת.‬
‫- לאן? - הביתה.‬
‫רייצ'ל ואני ביחד בפרויקט היסטוריה ואני מאחר.‬
‫- אז ביי. - ביי.‬
‫אי אפשר שנסיכת העידוד תחכה, זה בטוח.‬
‫הנה הוא, הילד הנאה שלי.‬
‫סבתא!‬
‫תן לסבתא נשיקות!‬
‫אסתפק בכמה חיבוקים, ילדון.‬
‫אני לא מאמין שאני פוגש אתכם כאן.‬
‫גבהת? הוא גבה. 30 ס"מ לפחות.‬
‫הוא בהחלט נאה יותר.‬
‫למרות שאני לא מופתעת. אבל אני כן מופתעת‬
‫מזה שנתת לבחורה יפה כמו רייצ'ל לחכות לך כל כך הרבה זמן.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫היית עסוק בנשיקות.‬
‫אתה בטח מורעב.‬
‫אכין לך בייגל עם גבינה ולקס.‬
‫סבתא, אל תדאגי.‬
‫אנחנו חייבים לרדת למטה ולעבוד על פרויקט היסטוריה.‬
‫יש להם שיעורי בית, אלן.‬
‫אבא, תפסיק, ברצינות.‬
‫שיעורי בית אמיתיים, סבא.‬
‫על מה הפרויקט?‬
‫על ילדה קטנה בשם ליזי סובק.‬
‫ליזי... ליזי סובק?‬
‫- כן. - שמעתם עליה?‬
‫בהחלט שמענו.‬
‫היא הצילה ילדים מרכבת שנסעה לאושוויץ.‬
‫הרוב לא שמעו עליה,‬
‫חלק חושבים שהיא לא אמיתית, שהיא אגדה אורבנית.‬
‫אבל היא גיבורה עבורנו.‬
‫מאוד מעוררת השראה.‬
‫וואו.‬
‫ניתן לה את הכבוד הראוי.‬
‫אין לי ספק בכך.‬
‫- אבא, תן להם ללכת לעבוד. - בסדר.‬
‫אבל תשאירו את הדלת פתוחה.‬
‫סבא.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא צריך לדאוג.‬
‫אשלי.‬
‫שיט.‬
‫אנחנו בסדר גמור, אבא. פשוט תירגע ותיהנה.‬
‫הפתעה!‬
‫שירה.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫נתקלתי באבא שלך בסופרמרקט,‬
‫והוא אמר לאימא שלך והיא התקשרה אלינו, והנה אנחנו כאן. אז...‬
‫בדיוק כמו בימים עברו.‬
‫היי.‬
‫- היי, רייצ'ל, את נראית כל כך יפה. - תודה.‬
‫לא ראיתי אותך בבית לאחרונה.‬
‫קבוצת העידוד גוזלת מזמנך?‬
‫- אבא. - מה?‬
‫משהו כזה.‬
‫יש לי הרבה שיעורי בית.‬
‫אז אני חייבת ללכת.‬
‫אבל כל כך נחמד לראות אתכם.‬
‫נתראה.‬
‫היי. מה הקטע שלך?‬
‫את לא עונה להודעות.‬
‫לא הגעת לבית הספר היום.‬
‫- הייתי עסוקה. - לא בשביל בוליטר.‬
‫יש לנו פרויקט היסטוריה ביחד.‬
‫מה שמוסיף לי לחץ עכשיו.‬
‫חשבת פעם שאולי יש לי...‬
‫בואי הנה.‬
‫אם את לחוצה, רק תגידי לי.‬
‫אני יכול לעזור.‬
‫בסדר?‬
‫חוץ מזה...‬
‫יש לי את מקל הלחץ הקסום הזה,‬
‫- שגורם לכול להיעלם. - אתה תמיד הורס הכול.‬
‫זה כל כך דפוק.‬
‫- באמת, אני לא מאמינה... - זה היה בצחוק!‬
‫תתרחק ממני, לעזאזל!‬
‫את... מה נסגר, רייצ'ל?‬
‫אני מצטערת. לא התכוונתי לעשות את זה.‬
‫תעצרי מיד!‬
‫תתרחק ממני, לעזאזל!‬
‫אז פניתי לסבתא שלך ואמרתי, "איפה בראד?"‬
‫ברגע שהאוטובוס נסע, קלטנו שאבא שלך לא ירד ממנו.‬
‫הוא היה רק בן שש.‬
‫אבל שירה שיננה את מספר האוטובוס.‬
‫מספר 463.‬
‫לקח לנו שעתיים לאתר את אבא שלך.‬
‫כשמצאנו אותו,‬
‫הוא כבר נעשה החבר הכי טוב של הנהג.‬
‫הנוסעים חלקו איתו אוכל.‬
‫הוא היה ילד כזה.‬
‫ממגנט.‬
‫לא היה לך קטע עם אבא שלי בתיכון?‬
‫היי, תפסיק, טרוי.‬
‫זה בסדר, קן.‬
‫כן. למעשה, היינו זוג.‬
‫והיית חברה של אימא שלי.‬
‫החברות הכי טובות.‬
‫זה מוזר עכשיו?‬
‫שהחבר שלך לשעבר נשוי עכשיו לחברה הכי טובה שלך?‬
‫בחייך, זה שייך לעבר הרחוק.‬
‫עזבתי את העיירה לאחר סיום הלימודים.‬
‫- אז הכול היה פתוח. - והכול הסתדר על הצד הטוב ביותר.‬
‫להאנה ולקן יש חיים נפלאים ביחד.‬
‫ילדים מדהימים.‬
‫- מה הפואנטה, אימא? - שום פואנטה.‬
‫החיים משקפים בחירות.‬
‫לך, למשל, יש קריירה מוצלחת במשפטים בסיאטל.‬
‫שזה אומר, בשפת האימהות, נישואים שכשלו ורחם רדום.‬
‫טוב, זאת לא אשמתי‬
‫שלרחם שלך יש תאריך תפוגה.‬
‫לא אכפת לי. אני לא רוצה ילדים.‬
‫מעולם לא רציתי.‬
‫וזה בסדר מבחינתי.‬
‫- אבל ברור שמבחינתך לא. - טוב, זה פשוט ש...‬
‫עכשיו אין לך כישורי הורות כשאת צריכה אותם יותר מכול.‬
‫בסדר. מה שתגידי.‬
‫ידעתי שאמצא אותך כאן.‬
‫אנחנו שוב פה. זה כאילו חזרנו לתיכון.‬
‫אלוהים.‬
‫בסדר, חזרנו לגג.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫את תחלקי בזה?‬
‫את צריכה רק לבקש.‬
‫אימך ממש בשיאה היום.‬
‫היא תמיד בשיאה.‬
‫את תהיי בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫זה פשוט...‬
‫האם היא אומרת שמפני שלא ילדתי,‬
‫אין לי שום אינסטינקטים אימהיים?‬
‫היא יכולה ללכת לעזאזל.‬
‫ברור שיש לך. את יודעת שיש לך.‬
‫למה אני נותנת לה להרגיז אותי?‬
‫היא אימא שלך.‬
‫את מתוכנתת גנטית לתת לה להרגיז אותך.‬
‫אני רואה את זה אצל טרוי.‬
‫אלוהים, הקול שלי ממש מחרפן אותו.‬
‫כנ"ל, עם מיקי.‬
‫מצטערת שהייתי מוזרה.‬
‫בתחנה באותו הלילה. אני...‬
‫פתאום היינו שם.‬
‫לא, אל תתנצלי.‬
‫מותר לך, את כועסת בצדק.‬
‫הגרסה בת ה-18 שלי הייתה חתיכת חרא אנוכית.‬
‫אני מודה בזה.‬
‫אולי נתחיל מחדש?‬
‫נשכח את הדברים האחרים?‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫למרות שבאמת גנבת את הבחור שלי.‬
‫את רוצה אותו בחזרה? בבקשה?‬
‫אני לא רוצה. האמת שאני לא רוצה.‬
‫אני יכולה לארגן משהו.‬
‫אז כשמצאתי את הסרטון של אשלי בוכה, עקבתי אחריה לאחור.‬
‫כדי לגלות למה.‬
‫אבל הבעיה היא שברגע שאשלי יוצאת החוצה אני מאבדת אותה לגמרי.‬
‫כמה מצלמות מכסות את הדלת שנכנסה בה?‬
‫שתיים.‬
‫שכל אחד ייקח אחת.‬
‫סגרנו.‬
‫אל...‬
‫זה לא הזמן המתאים, אלן.‬
‫זה אף פעם לא הזמן המתאים.‬
‫אבל זה המצב.‬
‫הבן שלנו איננו!‬
‫צריך לדבר על זה.‬
‫אתה חושב שאני לא יודעת?‬
‫אני לא יודע מה את יודעת.‬
‫כי את לא מספרת לי!‬
‫ככה אני שורדת.‬
‫ככה אני מוציאה את עצמי מהמיטה בכל בוקר.‬
‫ככה אני מונעת מעצמי לצרוח בזעם‬
‫כי הבן שלנו נלקח מאיתנו.‬
‫אבא?‬
‫אבא? אתה שוטף דם מהידיים.‬
‫מה קרה?‬
‫- כלום. - איפה אימא?‬
‫היא בסדר. נפגוש אותה בעוד כמה שעות.‬
‫- אז צריך לארוז את הציוד? - היי, מיקי.‬
‫היי. אין לנו זמן לארוז.‬
‫- חייבים ללכת. - אתה מפחיד אותי.‬
‫בסדר, בוא הנה.‬
‫תקשיב לי.‬
‫אימא שלך ואני עושים עבודה חשובה.‬
‫אנחנו עוזרים לאנשים שלא יכולים לעזור לעצמם.‬
‫אבל המעשה הנכון לא הופך אותך לחסין‬
‫מפני הרוע שבעולם הזה.‬
‫והתפקיד שלי הוא לצפות אותו.‬
‫להקדים אותו.‬
‫וכשזה נכשל, התפקיד שלי הוא להגן על המשפחה שלי.‬
‫בסדר?‬
‫וזה מה שאני עושה עכשיו.‬
‫אז אנחנו חייבים ללכת.‬
‫חייבים ללכת.‬
‫גם אני מתגעגע אליו.‬
‫הוא לא היה רוצה שתריבו.‬
‫מיקי...‬
‫פשוט קשה להיות שוב בבית הישן.‬
‫אנו רואים את פניו של אביך בכל חדר.‬
‫לראות אותך כאן מקל על זה.‬
‫נורא פה למטה, נכון?‬
‫רוח פרצים בחורף, חום אימים בקיץ.‬
‫אביך ומיירון אהבו להיות פה.‬
‫הם הסתדרו כל כך טוב, שני אלה.‬
‫היה לנו מזל שהם לא רבו, נכון, אל?‬
‫מעולם לא.‬
‫עכשיו, דודה שירה שלך...‬
‫כן, בסדר, שירה יכולה להיות קוץ בטוכעס, אבל...‬
‫שום דבר לא שימח את אבא שלך‬
‫כמו לתפוס כדורים חוזרים עבור אחותו הגדולה.‬
‫הדודה והדוד והאבא שלך חיו על שביל הגישה שלנו.‬
‫קלעו לסל.‬
‫שעה אחרי שעה.‬
‫היי...‬
‫שמענו שאולי לא תנסה להתקבל לקבוצה.‬
‫אלן, אל תדחק בו.‬
‫מי דוחק? אני רק שואל את הנכד שלי שאלה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני לא רוצה לשחק יותר.‬
‫אני מבין.‬
‫זה תלוי בך.‬
‫לסבא שלי היה ביטוי.‬
‫"כאשר האב נותן לבן, שניהם צוחקים.‬
‫"כאשר הבן נותן לאב, שניהם בוכים."‬
‫זה טוב יותר ביידיש.‬
‫אני חושב שמצאתי משהו.‬
‫פה, בפינה העליונה.‬
‫מה פאקינג נסגר?‬
‫לכודה בבור צפעונים של פומפונים.‬
‫כלבות.‬
‫רגע. לאן היא הלכה?‬
‫יש מצלמה שמכסה את הצד הזה של המגרש?‬
‫לא, אני חושב שזה שטח מת.‬
‫בוא נמשיך לחפש.‬
‫היי, אתה...‬
‫אתה רוצה לשחק "חיובים"?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫מה, מפחד מדי להפסיד לי?‬
‫אני מבינה. זה בסדר.‬
‫לא, אני פשוט לא רוצה לשמוע אותך מתבכיינת אחרי שאכסח אותך.‬
‫סבתא אמרה לי שנעשה... די כבד שם למטה.‬
‫רוצה לדבר על זה?‬
‫לא. לא ממש.‬
‫דרך אגב, צדקת.‬
‫אני... חשבתי שאימא שלך היא לא השידוך הטוב ביותר לאבא שלך.‬
‫למה לא?‬
‫טוב, כי לפתע פתאום הגיעה גאונת הטניס המפורסמת הזאת‬
‫ופשוט גרמה לאחי הקטן לאבד את הראש,‬
‫והוא התחיל לשנות את כל תוכניות חייו.‬
‫כלומר, שניהם ביחד...‬
‫- היה קשה להתמודד איתם. - כן, אינטנסיבי.‬
‫בחייך, בבקשה תגיד לי שאתה הולך להיבחן לקבוצת הכדורסל.‬
‫לא תכננתי לעשות את זה.‬
‫אתה מוכן לפחות ללכת איתי לארוחת בוקר הפנקייקים של הכדורסל?‬
‫ארוחת בוקר הפנקייקים?‬
‫כן, זה מפגש היכרות. הרבה פחמימות.‬
‫מעט מאוד מחויבות.‬
‫אני חושבת ש...‬
‫אני יודעת שאבא שלך היה רוצה את זה בשבילך.‬
‫כאשר הבן נותן לאבא שלו?‬
‫- מה? - כן.‬
‫סתם משהו שסבא אמר לי.‬
‫כף יש משהו. לך לחדר הדוודים?‬
‫קדימה, לך תהיה עם החברים שלך.‬
‫ככה לא תצטרך להפסיד לי.‬
‫כן, בטח.‬
‫תמשיכי לחלום.‬
‫נתראה.‬
‫צפה בזה.‬
‫בסדר, אז הסרטון הזה הוא מ-03:00, בבוקר אחרי שאשלי נעלמה.‬
‫בסדר.‬
‫הארונית כבר הייתה ריקה.‬
‫חוץ מוויליאם ההיפופוטם המגנטי בדלת.‬
‫זה פרצוף-תמנון?‬
‫- לאן אתה הולך? - לקבל תשובות מגברת עטלף.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫לא. אני הולך לבד.‬
‫- היי. - היי.‬
‫אימא שלך יודעת איך לארגן מסיבה.‬
‫כן, אילו רק ידעה איך לנקות אחרי המסיבה.‬
‫שכחת משהו?‬
‫כן.‬
‫ברוכה הבאה הביתה.‬
‫לקח לך הרבה זמן.‬
‫זה העניין.‬
‫זה לא שלא עבדתי על הקול שלי.‬
‫אני עובד על הקול שלי.‬
‫ואני יודע שדפקתי את האודישנים בשנה שעברה‬
‫ובשנה שלפני כן, אבל זה היה בגיל ההתבגרות השני שלי,‬
‫וזה היה זמן בעייתי לקול שלי.‬
‫ותקופה קשה מבחינה רגשית...‬
‫אני חושבת שהיינו צריכים ללכת עם מיקי.‬
‫הוא די הבהיר שהוא לא רוצה שנבוא.‬
‫כן, טוב, בלי להעליב, אבל שניכם די גרועים בלחוש סכנה.‬
‫הוגן.‬
‫אבל את רואה מה קורה, נכון?‬
‫אני לא ממש רוצה לקרוא לילד בשמו,‬
‫אבל הוא משליך, נכון?‬
‫הוא לא הצליח להציל את אביו‬
‫ולא את אימא שלו.‬
‫אז חובה להציל את אשלי.‬
‫כן.‬
‫זה ממש עמוק, כף.‬
‫יש בי שפע של הפתעות.‬
‫יש בך שפע של משהו.‬
‫אז מה הלאה?‬
‫בסדר, אז אנחנו יודעים שמישהו אחר‬
‫פינה את הארונית של אשלי לפני משקפי שמש.‬
‫כן.‬
‫יש לך ביצים, ילד.‬
‫יכולת ההתגנבות שלך טעונה שיפור.‬
‫כך גם שלך.‬
‫סליחה?‬
‫הרגע ראיתי סרטון אבטחה שבו אתה מתועד פורץ לארונית של אשלי קנט.‬
‫די מרושל.‬
‫אתה נמצא כאן, לא?‬
‫תקשיב, אני יודע שאתה וגברת עטלף‬
‫קשורים להיעלמותה של אשלי.‬
‫אתה יודע את זה, מה?‬
‫את תגידי לי עכשיו איפה אשלי נמצאת.‬
‫קיוויתי שאתה תוכל לספר לי.‬
‫אני? בגלל זה אני כאן.‬
‫אין לי מושג.‬
‫האם זו הסיבה היחידה, מיקי?‬
‫אבא שלך...‬
‫אבא שלך לא מת.‬
‫הוא חי מאוד.‬
‫אמרת שאבא שלי עדיין בחיים.‬
‫זה נכון?‬
‫מיקי...‬
‫אתה יכול לראות באפלה?‬
‫אני לא מבין.‬
‫דברים נוראיים קורים לאנשים בכל יום.‬
‫ואם הם שורדים, יש אנשים‬
‫שמדחיקים את הזיכרונות הנוראיים האלה במוחם‬
‫בעוד שאחרים מספרים את סיפוריהם,‬
‫אבל מרככים את הזוועה בכל פעם שהם מספרים.‬
‫כי ככה המוח מתמודד.‬
‫הונאה עצמית.‬
‫דרוש כוח כדי לחיות באפלה,‬
‫כדי לזכור את האפלה הזאת בדיוק כפי שהייתה.‬
‫לא כל אחד יכול.‬
‫השאלה היא...‬
‫האם אתה יכול, מיקי?‬
‫- אני מוכן. - הוא לא מוכן.‬
‫אני מוכן.‬
‫אני מתארת לעצמי שגב' פרידמן לימדה אתכם על ליזי סובק הקטנה?‬
‫- כן. - מה למדתם?‬
‫שהיא הצילה 50 ילדים מרכבת שנסעה לאושוויץ.‬
‫והאם גב' פרידמן היקרה סיפרה לכם את החלק על הפרפרים הקסומים?‬
‫פרפרים קסומים?‬
‫הפרפרים שהובילו את הילדים האלה לליזי ולמקום מבטחים.‬
‫הם הפכו לחלק מכריע בסיפורה של ליזי בפעמים הבאות שסופר,‬
‫כי, מיקי...‬
‫האמת הייתה בלתי נסבלת.‬
‫אני יודעת.‬
‫הייתי שם.‬
‫היו פרפרים,‬
‫אבל לא הפרפרים שאנשים אוהבים לדמיין.‬
‫הם כן הובילו חלק מהילדים למקום מבטחים, אבל רובם לא היו כאלה בני מזל.‬
‫איי-30432‬
‫בסופו של דבר,‬
‫רק שישה מתוך 49 הילדים נמלטו.‬
‫את ליזי סובק.‬
‫למה הרכבת ההיא?‬
‫ואיך זה קשור לאשלי או לאבא שלי?‬
‫האיש שהוציא להורג את 43 הילדים ההם נקרא הקצב של לודז'.‬
‫בחרתי ברכבת ההיא כי הוא היה עליה.‬
‫למה?‬
‫כי הוא שחט את אבא שלי.‬
‫יש לנו משהו במשותף, לך ולי.‬
‫אבות שמתו לנגד עינינו.‬
‫הנה המפלצת שרצחה את שלי.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫לא.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫מצאתי מישהו.‬
‫אז ברור שהאדם הזה ידע את הקוד לארונית של אשלי.‬
‫זאת אשלי?‬
‫אי אפשר לראות.‬
‫זה נראה כאילו האדם הזה מנסה להתחבא מהמצלמה.‬
‫תנסי מזווית אחרת.‬
‫זאת רייצ'ל קולדוול.‬
‫לא ייאמן!‬
‫מיקי יתחרפן.‬
‫אימא שלך ואני עושים עבודה חשובה.‬
‫אנחנו עוזרים לאנשים שלא יכולים לעזור לעצמם.‬
‫אבל גם אם אתה עושה את המעשה הנכון,‬
‫זה לא הופך אותך לחסין מפני הרוע שבעולם הזה.‬
‫הוא תמיד שם.‬
‫והתפקיד שלי הוא לצפות אותו.‬
‫מבוסס על ספרו של הרלן קובן‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬