Din episoadele anterioare...
- Mi-a zis Shira despre el. - Dylan Shakes.
A dispărut imediat după meciul de baseball.
Tata are aceeași șapcă ca Dylan Shakes în poză.
Erau cei mai buni prieteni.
Dacă arestarea nepotului meu e felul tău absurd
- ... să-mi atragi atenția... - Nu te umfla în pene!
Nu mă mai gândesc de mult la tine.
Îmi pare rău.
- Shira? - Hannah!
Dumnezeule!
Kitty o să iasă în curând.
Voiam doar să vorbesc cu voi o clipă.
Să o menajați o perioadă. Bine?
Mickey!
Mamă! Mi-a fost atât de dor de tine!
Deci trebuie să presupunem că oricine l-a atacat pe doctorul Kent
are legătură cu dispariția.
Da. Atacatorul a crezut că soții Kent erau părinții lui Ashley.
Cel care i-a făcut asta soțului meu are un tatuaj pe față.
Un tatuaj cu ce?
Cu o caracatiță.
Asta nu îți aparține.
Ai zis că tipul pe care l-ai văzut cu Lingură la casa Doamnei Liliac
era ras în cap și purta ochelari?
Măiculiță! Ne urmărește acum?
Hei! Oprește-te!
Cine ești? De ce erai la casa Dnei Liliac?
De ce mă urmărești?
Încă nu ești pregătit pentru răspunsuri.
Doamna Liliac a zis că tata trăiește.
Crede-mă!
Nu trebuia să fi zis asta.
Nu știu unde e mama.
Nu a venit acasă.
Mickey, prostuțule, ai lăsat ușa descuiată.
Ceva?
Ceva vești despre Ashley?
Încă mai caut.
I-ai spus lui Mickey că încă mai trăiește.
Știu.
De ce?
Haide!
Trebuie să fie ceva aici despre Ashley.
Doar asta, până acum.
Ei bine...
Vom face ceea ce trebuie.
Dar?
Dar nu sunt sigură că vor supraviețui toți.
Vă anunțăm dacă apare ceva nou.
Momentan, are nevoie de timp.
Solicităm să nu existe contact în această perioadă.
Bine.
Bine. Mulțumesc.
Cu plăcere.
Mama ta a fost internată din nou.
Nu era pregătită.
Nu era.
De asta nu voiai să se căsătorească mama cu tata?
Din cauza depresiei?
E complicat.
Mă duc să aduc mașina.
Asta nu îți aparține.
ADĂPOSTUL DE HARLAN COBEN
Rachel Caldwell.
Mickey Bolitar.
- Charlotte? - Prezent!
Bine, poftim!
- Don? - Prezent.
fata ta și Bolitar lipsesc... de ce?
Ia loc, dle Taylor! Ce faci?
Bună! Știi ceva de Mickey?
Nu. Probabil e cu mama lui.
Da.
Nu știu ce să zic.
N-a mai zis nimic după ce i-am dat plăcinta de cocos a tatălui meu,
mă gândeam că-mi dă mesaj...
Serios? Te-ai dus acolo?
Nu trebuia să-i deranjezi.
Ce-i cu tine?
Nu i-am deranjat. Nu era nimeni acolo.
Păi, ar fi trebuit să fie.
Păi, n-a fost așa.
Stai, era cineva acolo.
Asta e chiar puțin înspăimântător.
L-am găsit pe tipul ăsta.
E destul de simpatic,
dar nu ți se pare că seamănă cu mine? Puțin? Dacă aș purta o căciulă?
L-ai furat din casa lor?
Nu am fur...
Mickey s-ar bucura dacă ar ști că l-am găsit...
Bine.
Întoarce-te la masa ta, dle Spindell!
Sigur.
Te duci la adunare?
Da. Adică e obligatorie, nu-i așa?
De parcă ți-ar păsa.
Te deranjează dacă...
Uau! Ce e asta?
Asta e... Nu e nimic.
Să nu-ți fie rușine! E atât de sinistră! O ador.
- Ai cont pe uDOu? - Nu.
- Adică, nu. - Fă-ți!
Trebuie să-ți postezi arta acolo.
Trebuie... Trebuie să plec.
Allen, s-a îngrășat cumva?
Nu-mi dau seama dacă i s-au umflat gleznele
sau dacă nu o avantajează șosetele.
Ellen, sunt doar niște glezne.
Mi se pare că e superbă.
Nu la fel de superbă ca mama ei, desigur.
- Ce vrăjeală! - Doar sunt romantic.
Speri să primești ceva.
Sper să primesc multe.
Bună dimineața!
Mamă?
Bună, dulceață!
Bună, tată!
Văd că încă sforăi.
Există o aplicație pentru asta, știai?
Da, se numește App-nea.
Doamne!
Ce căutați aici?
Ne trebuie invitație ca să intrăm în propria casă?
Ți-am spus că trebuia să sunăm.
I-am dat un mesaj. Care e problema?
Am nevoie de o cafea.
Nu mai sunt la facultate. Nu trebuie să-mi umpleți frigiderul.
Dragă, astea nu sunt pentru tine.
Sunt pentru petrecerea noastră.
Ce petrecere?
Aniversăm 49 de ani de căsnicie.
Ai uitat, nu-i așa?
În fine, urma să mergem într-o croazieră.
În Bahamas, din Fort Lauderdale. Aveam cabină superioară.
Dar, după ce s-a întâmplat cu Kitty...
E mai bine așa.
Mai mult timp în familie.
Îi va prinde bine lui Mickey.
Și, mai exact, când e această petrecere?
În cinci ore.
Bine ați venit, Cămilelor Kasselton!
LICEUL KASSELTON
Da!
Vă mulțumesc că ați venit.
Pentru cei dintre voi...
Nu-l văd pe Mickey.
Sunt sigură că e bine.
... istorie europeană.
Am niște vești extraordinare pentru voi!
Dar, mai întâi,
am niște vești proaste.
Dragul nostru profesor de actorie, dl V,
„DL V” BARRY VOLLMER
a fost chemat pentru o urgență de familie
și îi urăm toate cele bune.
Ce-i cu toți acei paparazzi?
Asta înseamnă că eu voi fi responsabilă...
Nu știu.
... de musicalul din acest an.
Cum îmi stă părul?
Ai văzut vreodată cum arată un cuib de pasăre atacat de ratoni?
Doamne, mi-aș dori să văd!
Curtain Call e o organizație nonprofit din domeniul artistic,
care alege în fiecare an un sponsor celebru pentru musicalul anului.
- Sponsorul nostru... - Acum.
- ... n-are nevoie de prezentare. - Acum.
Dragi elevi, v-o prezint cu drag
pe unica Angelica Wyatt!
Bună!
Mulțumesc.
- Te relaxezi naibii, te rog? - Ba chiar deloc.
Angelica Wyatt e actrița mea preferată.
A câștigat premiul EGOT.
A câștigat Emmy, Grammy...
Chiar nu-mi pasă, Lingură.
Ai văzut Flipping For Love?
Mi-am dorit un delfin 12 Hanuka.
Asta înseamnă 96 de nopți de dorințe.
Ești sexy.
Arta.
Arta de dragul artei.
Face viața mult mai interesantă.
Mult mai accesibilă.
Și adevărul este
că mediul nu e atât de important.
E important să vă motivați și să acționați.
Da, să acționăm.
Să faceți lucrurile care vă plac.
Să faceți lucruri care vă sperie ca dracu'.
Scuze. Pot să spun „dracu'”?
E rea tipa.
Bun, hai să discutăm de ce sunt aici, bine?
Musicalul de anul ăsta este...
Fantoma de la Operă.
Ema, o să dau proba
și o să iau rolul fantomei,
apoi ea o să scoată o interpretare sinceră de la mine.
Apoi o să devenim foarte apropiați, o să creăm o legătură,
o să mergem la plimbări și o să mă scoată la cină,
apoi o să ne angajăm într-o căsnicie deschisă
- ... și o să fie superb... - Ce imagine, Lingură!
- Ar trebui să te oprești. - Maturizează-te, Ema!
E nevoie de un caracter foarte curajos și îndrăzneț
care să interpreteze cu adevărat rolul fantomei.
Buck!
O să-i distrug lumea.
Abia aștept să încep procesul cu voi astăzi!
Vom merge împreună într-o călătorie
și vom crea ceva magic.
Și...
a fost...
A fost internată iar.
Mickey...
Îmi pare foarte rău.
Serios. Și mie. Cu adevărat.
Trebuie s-o găsim pe Ashley.
Ați spus că ați descoperit ceva nou.
Să-i arătăm!
Mickey, îmi pare rău.
- Am furat asta de la tine. - Nu asta, Lingură.
Treaba cu Ashley.
- Ce-i asta? - Da. E în regulă. Nu-ți face griji!
Ce este acest loc?
Ăsta, fetele mele superbe, este Lăcașul Spindell.
Un secret pentru majoritatea, un adăpost pentru puținii norocoși.
Bine.
E și o cameră tehnică abandonată.
N-a fost folosită din anii '50 sau ceva de genul ăsta.
Ce-i sunetul ăsta?
- Profesori. - Poftim?
Da.
Știți cum țevile vechi propagă sunetul?
Țeava asta e conectată direct la chiuveta din cancelarie.
Aud numai lucruri demente.
Profesorii sunt niște oameni foarte complicați.
De asemenea, ne urăsc din tot sufletul.
Cum ai găsit acest loc?
Tata e îngrijitorul-șef aici, mai ții minte?
Mă lasă să-mi țin aici clubul PLM.
- Ce? - Ce dracu' e ăla?
Programul Librete și Musicaluri.
Cine e în clubul PLM?
Ei bine...
- Sunt eu... - Arată-i chestia aia, Lingură!
Da.
Ce sunt toate astea?
Dylan Shakes,
băiatul pentru care se ține memorialul.
Da, bine.
De când am vorbit despre el deunăzi,
creierul meu a dezvoltat o mâncărime profundă.
Dylan Shakes, băiatul dispărut de la Kasselton.
Ashley Kent, fata dispărută de la Kasselton.
Au o legătură?
Dylan Shakes dispare după meciul din Liga Mică în 1995.
Nu se zice că l-a omorât tatăl lui?
Da, poliția l-a considerat suspectul numărul unu,
dar n-au existat suficiente dovezi ca să-l aresteze.
Unde e tatăl lui acum?
Nu știe nimeni. A plecat din Kasselton imediat după.
Bine. Păi, e ciudat că au dispărut doi copii din același orășel.
Ce treabă are una cu alta?
Ei bine, asta e șmecheria.
Dylan Shakes a dispărut pe 8 septembrie.
În aceeași zi ca Ashley.
Da, cu 27 de ani mai devreme.
Bun, dar ce să însemne asta?
- Că tatăl lui Dylan a răpit-o pe Ashley? - Ar fi o variantă puțin plauzibilă, nu?
Dar eu mă gândesc...
Cred că trebuie să găsim o legătură între Dylan și Ashley.
Dar cum? Nu sunt informații despre Ashley online.
Nici conturi pe rețele, nimic.
De parcă n-ar exista.
Am uitat să căutăm în cel mai evident loc.
Unde?
În dulapul ei.
Și este complet gol.
Da.
Cred că l-a golit școala după ce „s-a retras” Ashley.
Presupun.
Băieți?
Rahatul ăsta ne urmărește mișcările toată ziua.
Dacă am pune mâna pe înregistrările din ziua dispariției
lui Ashley, am putea să refacem ziua.
Și am putea să vedem ce a pățit.
Cum facem rost de înregistrări?
Da, ar fi foarte greu să descărcăm
fiecare secundă din înregistrările tuturor camerelor
din ziua dispariției lui Ashley.
Bun, am descărcat fiecare secundă din înregistrările tuturor camerelor
din acea zi.
- Cum ai reușit? - Da?
O suspectam pe Bailey Barrios că șchiopăta
doar ca să nu vină la ora de sport. Așa că am spart sistemul de securitate.
Are artrită, tâmpitule.
Da, n-am spus că aveam dreptate, nu?
O să ne ia zile întregi să parcurgem atât material.
- Să facem cu rândul! - Fac prima tură.
Chiulind des, mi-am antrenat profesorii.
Tu?
Învăț când vreau să învăț, Mickey.
Dacă e în regulă cu tine, nu mă deranjează să fiu eu primul.
Am emoții, Mickey.
Ai emoții?
Hei, o să fii bine.
Mickey, ție îți e ușor s-o spui.
Vorbești spaniolă fluent.
- Bine. - Când vorbesc spaniolă,
cuvintele mi se amestecă în cap.
Ascultă, te stresezi prea tare.
Spaniola este precum poezia.
E menită să fie savurată cu inima.
Absorbită în oase.
Tocmai ai spus „absorbită în oase”?
Bun, dragi vorbitori de spaniolă.
Vreau să văd versiunea voastră a unei conversații înflăcărate.
Ashley, Mickey, în fața clasei!
Oprește-te!
Ăsta e locul meu de parcare!
Nu, dle. Acest loc de parcare...
Acesta este al meu.
Nu, nu cred că înțelegi.
Ăsta e locul meu de parcare de mulți ani.
Dovedește-mi sau o să parchez aici!
Ei bine, numele meu este scris pe semn.
Este adevărat...
Numele tău apare pe semn, așa că te voi lăsa să parchezi aici.
Da, mulțumesc.
Bună!
Bună! Ești bine?
Da, sunt bine.
Ce oră e?
E ora 17:00. E tura mea.
Rahat! Trebuie să plec.
- Unde? - Acasă.
Eu și Rachel facem un proiect la istorie și am întârziat.
- Deci, pa! - Pa!
N-o poți lăsa pe Prințesa Majoretelor să aștepte.
Iată-l pe băiatul meu chipeș!
Bunico!
Dă-i niște pupici bunicii!
Eu mă mulțumesc cu îmbrățișări.
Nu-mi vine să cred că vă văd aici!
Te-ai înălțat? E mai înalt. Cu cel puțin 30 de cm.
Și e mai chipeș, cu siguranță.
Deși nu mă miră. Ce mă miră, în schimb,
este de ce lași o fată așa frumoasă ca Rachel să te aștepte atât de mult?
Îmi pare rău.
E în regulă.
Erai ocupat cu pupici.
Trebuie să fii înfometat.
Îți fac un sendviș cu somon afumat.
Bunico, nu-ți face griji!
Trebuie să mergem să facem un proiect la istorie.
Au teme de făcut, Ellen.
Tată, oprește-te, serios!
Chiar avem teme, bunicule.
Despre ce e proiectul?
Despre o fetiță pe nume Lizzy Sobek.
Lizzy... Lizzy Sobek?
- Da. - Ai auzit de ea?
Categoric.
A salvat copii într-un tren spre Auschwitz.
Majoritatea n-a auzit de ea,
unii cred că n-a existat, că e o legendă urbană.
Dar, pentru noi, e o eroină.
O sursă de inspirație.
Sperăm să-i cinstim numele.
Nici nu mă îndoiesc.
- Tată, lasă-i să lucreze! - Bine.
Dar să țineți ușa deschisă!
Bunicule!
E în regulă.
Nu vă faceți griji!
Ashley.
Rahat!
Suntem bine, tată. Relaxează-te și distrează-te!
Surpriză!
Shira!
Bună!
M-am întâlnit cu tatăl tău la supermarket
și i-a spus mamei tale, iar ea ne-a chemat și iată-ne! Deci...
Ca-n vremurile bune.
Bună!
- Bună, Rachel, arăți atât de bine! - Mersi.
Nu te-am mai văzut pe la noi, Rachel.
Majoretele îți ocupă mult timp?
- Tată! - Ce e?
Ceva de genul ăsta.
De fapt, am multe teme de făcut.
Așa că trebuie să plec.
Dar mă bucur că v-am văzut.
Ne mai vedem.
Hei! Care-i problema?
Nu-mi răspunzi la mesaje.
N-ai venit la liceu azi.
- Sunt foarte ocupată. - Nu și pentru Bolitar.
Facem un proiect la istorie împreună.
Un alt lucru stresant cu care mă confrunt.
Nu te gândești că poate am ceva...
Vino aici!
Dacă ești stresată, spune-mi, bine?
Pot să ajut.
Bine?
În plus...
am o baghetă magică antistres.
- Înlătură problemele. - Știi mereu cum să strici tot.
E atât de aiurea!
- Sincer, nu-mi vine să cred... - Iubito, zău! Glumeam!
Pleacă dracului de lângă mine!
Ce mama naibii, Rachel?
Îmi pare rău. Nu am vrut să fac asta.
Stai pe loc!
Pleacă dracului de lângă mine!
Așa că m-am întors către bunica ta și i-am spus: „Unde e Brad?”
Imediat după ce a plecat autobuzul, ne-am dat seama că tatăl tău nu coborâse.
Avea doar șase ani.
Dar Shira memorase numărul autobuzului.
463.
Ne-a luat două ore să-l urmărim pe tatăl tău.
Când l-am găsit,
devenise cel mai bun prieten cu șoferul.
Pasagerii îi dăduseră mâncare.
Genul ăsta de copil era.
Magnetic.
N-ai avut o aventură în liceu cu tatăl meu?
Hei, vezi ce zici, Troy!
E în regulă, Ken.
Ba da. De fapt, am avut o relație.
Și erai prietenă cu mama mea.
Cele mai bune prietene.
Nu e ciudat acum?
Că fostul tău iubit e căsătorit cu cea mai bună prietenă a ta?
Haide, fiule! A trecut mult timp.
Am plecat din oraș după absolvire.
- Așa că am încheiat-o. - Și s-a dovedit a fi un lucru bun.
Hannah și Ken au o viață minunată împreună.
Niște copii uimitori.
- Care e scopul discuției, mamă? - Niciunul.
Viața reflectă alegerile.
Tu, de exemplu, ai o carieră de succes în drept în Seattle.
Ăsta e codul mamei pentru o căsătorie eșuată și un uter latent.
Ei bine, nu e vina mea
că uterul tău are o dată de expirare.
Nu-mi pasă. Nu vreau copii.
N-am vrut niciodată.
Și sunt împăcată cu asta.
- Dar e clar că tu nu ești. - Ei bine, doar că...
Acum nu ai abilități parentale când ai nevoie de ele cel mai mult.
Bine. Cum zici tu.
Știam eu că te găsesc aici.
Iată-ne din nou! Parcă am revenit în liceu.
Doamne!
Bine, înapoi pe acoperiș.
Bine ai venit!
Ai de gând s-o împarți?
Cere și ți se va da!
Mama ta e într-o formă rară.
Este singura formă pe care o cunoaște.
O să fii bine?
Sunt bine.
Doar că...
Ea spune că, din cauza faptului că n-am născut,
n-am instincte materne?
Ea poate să se ducă dracului.
Sigur că ai. Știi asta.
Dar nu știu de ce încă o las să mă afecteze.
E mama ta.
Ești programată genetic s-o lași să te enerveze.
Văd asta cu Troy acum.
Doamne, vocea mea e precum sunetul tablei zgâriate cu unghiile.
La fel și la mine cu Mickey.
Scuze că m-am purtat ciudat.
Seara trecută, la secție.
Când te-am văzut.
Nu-ți cere scuze!
Ai dreptul la o furie bine plasată.
Varianta mea de la 18 ani era o nemernică egoistă.
Mi-o asum.
Ce-ar fi s-o luăm de la capăt?
Să uităm ce s-a întâmplat.
Ar fi grozav.
Chiar dacă mi-ai furat bărbatul.
Îl vrei înapoi? Te rog?
Nu. Nu-l vreau, de fapt.
Aș putea să aranjez ceva.
Când am văzut imaginea cu Ashley plângând, am urmărit-o înapoi.
Ca să afli de ce.
Problema e că, odată ce Ashley iese afară, nu mai e de găsit.
Câte camere supraveghează ușa pe care a intrat?
Două.
Să urmărim fiecare câte una!
S-a făcut.
Elle...
Nu e momentul potrivit, Allen.
Nu este niciodată momentul potrivit.
Dar iată-ne!
Fiul nostru nu mai e.
Trebuie să vorbim despre asta.
Crezi că nu știu asta?
Nu știu ce știi.
Pentru că nu-mi spui!
Așa supraviețuiesc.
Așa reușesc să mă ridic din pat în fiecare dimineață.
Așa mă abțin să urlu de furie
pentru că fiul nostru a fost luat de lângă noi.
Tată?
Tată? Te speli pe mâini de sânge.
Ce s-a întâmplat?
- Nimic. - Unde e mama?
E bine. Ne întâlnim cu ea în câteva ore.
- Deci trebuie să fac bagajul? - Mickey!
Nu avem timp de bagaje.
- Trebuie să plecăm acum. - Tată, mă sperii.
Bine, vino aici!
Ascultă-mă!
Eu și mama ta facem o muncă importantă.
Ajutăm oameni care nu se pot ajuta singuri.
Dar faptul că faci ce trebuie nu te face imun
la răul din această lume.
Iar treaba mea e să-l caut.
Să nu-l las să se întâmple.
Și, când nu reușesc asta, treaba mea e să-mi protejez familia.
Bine?
Și asta fac acum.
Deci noi doi trebuie să mergem.
Trebuie să mergem.
Și mie mi-e dor de el.
Dar nu ar fi vrut să vă certați.
Mickey...
E greu să fim iar aici, la vechea casă.
Îi vedem chipul tatălui tău în fiecare cameră.
Faptul că te vedem aici alină suferința.
E groaznic aici, nu?
Iarna e curent, vara e cald ca naiba.
Tatăl tău și Myron adorau locul ăsta.
S-au înțeles atât de bine!
Am avut noroc că nu s-au certat niciodată. Nu?
Niciodată.
Mătușa ta, Shira, însă...
Da, bine, Shira poate fi o pacoste,
dar pe tatăl tău nu-l făcea nimic mai fericit
decât să recupereze mingea pentru sora lui mai mare.
Mătușa, unchiul și tatăl tău efectiv locuiau în fața casei noastre.
Aruncau la coș.
Cât era ziua de lungă.
Hei...
Am auzit că s-ar putea să nu dai probe pentru echipă.
Allen, nu-l forța!
Cine forțează? Doar îi pun nepotului meu o întrebare.
Nu știu.
Doar nu mai vreau să joc.
Înțeleg.
E decizia ta.
Bunicul meu avea o vorbă.
„Când tatăl îi dă fiului, amândoi râd.
„Când fiul îi dă tatălui, amândoi plâng.”
Sună mai bine în idiș.
Cred că am găsit ceva.
Aici, în colțul de sus.
Ce mama naibii?
Ademenită într-o groapă plină cu vipere cu pompoane.
Ce javre!
Stai așa! Unde s-a dus?
E vreo cameră în partea aia a terenului?
Nu, cred că e un unghi mort.
Să căutăm în continuare!
Hei...
Vrei să aruncăm puțin la coș?
Nu, e-n regulă.
Ți-e teamă să nu pierzi în fața mea?
Am înțeles. Nu-i nimic.
Nu, doar că nu vreau să te aud plângând când mătur pe jos cu tine.
Bunica mi-a spus că s-a încins discuția acolo, jos.
Vrei să-mi povestești?
Nu, nu chiar.
Apropo, ai avut dreptate.
N-am crezut că mama ta era cea mai potrivită pentru tatăl tău.
De ce nu?
Pentru că, de nicăieri, a venit un geniu al tenisului
care l-a dat gata pe fratele meu mai mic
și a început să-i schimbe toate planurile de viață.
Ei doi, împreună...
- A fost mult de dus. - Da, intens.
Haide, te rog, spune-mi că o să dai probă pentru echipa de baschet.
Nu plănuiam asta.
Vrei măcar să mergi cu mine la micul-dejun cu clătite de la baschet?
Mic-dejun cu clătite la baschet?
Da, este o prezentare. O mulțime de carbohidrați.
Foarte puțin angajament.
Cred că...
Știu că tatăl tău și-ar dori asta pentru tine.
Când fiul îi dă tatălui?
- Poftim? - Da.
E ceva ce mi-a spus bunicul.
Lingură Am găsit ceva. Vii aici?
Hai, du-te la prietenii tăi!
În felul ăsta, nu pierzi în fața mea.
Da, sigur.
Continuă să visezi!
Pe curând!
Fiți atenți aici!
Filmarea asta e de la ora 3:00, în noaptea de după dispariția lui Ashley.
Bine.
Dulapul era deja gol.
Mai era magnetul cu William Hipopotamul de pe ușă.
Ăla e Față de Caracatiță?
- Unde pleci? - Să aflu răspunsuri de la Doamna Liliac.
Bine, hai s-o facem!
Nu, mă duc singur.
- Bună! - Bună!
Mama ta știe cum să dea o petrecere.
Da, doar dacă ar ști și să curețe după una.
Ai uitat ceva?
Da.
Bine ai venit acasă!
Ți-a luat ceva.
Uite care-i treaba!
Nu e ca și când n-am lucrat la voce.
Chiar am lucrat la vocea mea.
Și știu că am dat-o-n bară la probele de anul trecut
și din anul precedent, dar era al doilea an după pubertate,
era complicat pentru vocea mea.
Și, emoțional, mi-a fost greu.
Cred că trebuia să fi mers cu Mickey.
A spus destul de clar că nu vrea să venim.
Fără supărare, dar voi doi sunteți destul de varză la a simți pericolul.
Aici ai dreptate.
Dar vezi ce se întâmplă, nu?
Nu vreau să pun punctul pe i,
dar își proiectează traumele, nu?
Nu și-a putut salva tatăl,
nu și-a putut salva mama...
Trebuie s-o salveze pe ea.
Da.
Ce gând profund, Lingură!
Sunt un ocean de surprize.
Ești un ocean de ceva.
Deci, ce urmează?
Bun, știm că altcineva i-a golit dulapul
lui Ashley înaintea tipului cu ochelarii de soare.
Da.
Ai sânge-n vene, puștiule.
Mai ai de lucru la furișat.
Și tu la fel.
Poftim?
Am văzut pe camera de supraveghere cum i-ai spart dulapul lui Ashley.
Destul de neglijent.
Ei bine, ești aici, nu?
Știu că tu și Doamna Liliac
aveți de-a face cu dispariția lui Ashley.
Zici că știi, nu?
O să-mi spui chiar acum unde este Ashley.
Speram să-mi spui tu.
Eu? De asta am venit aici.
Habar n-am.
Acesta este singurul motiv, Mickey?
Tatăl tău...
Tatăl tău nu este mort.
Este în viață.
Ai spus că tatăl meu este încă în viață.
Chiar este?
Mickey...
Poți vedea în întuneric?
Nu înțeleg.
Oamenii pățesc lucruri groaznice în fiecare zi.
Și, dacă supraviețuiesc, unii oameni
își înlătură acele amintiri groaznice din minte
în timp ce alții le povestesc,
dar îndulcesc din groază cu fiecare relatare.
Pentru că așa reușește mintea să treacă peste.
Prin autoamăgire.
Este nevoie de putere pentru a trăi în întuneric,
să-ți amintești de acel întuneric exact cum era.
Nu toată lumea poate.
Întrebarea este...
Tu poți, Mickey?
- Sunt pregătit. - Nu e pregătit.
Ba sunt.
Îmi imaginez că dna Friedman te-a învățat despre micuța Lizzy Sobek?
- Da. - Ce ai învățat?
A salvat 50 de copii dintr-un tren care se îndrepta spre Auschwitz.
Și draga dnă Friedman ți-a spus partea cu fluturii magici?
Fluturi magici?
Fluturii care i-au condus pe acei copii către Lizzy și către siguranță.
Au devenit o parte crucială în povestirile ulterioare ale lui Lizzy,
pentru că, Mickey...
Adevărul era insuportabil.
Știu.
Am fost acolo.
Erau fluturi,
dar nu cum le place oamenilor să-și imagineze.
I-au condus pe unii către un loc sigur, dar mulți n-au fost atât de norocoși.
În cele din urmă,
au scăpat doar șase dintre cei 49 de copii.
Tu ești Lizzy Sobek.
De ce trenul ăla?
Și ce legătură are cu Ashley sau cu tatăl meu?
Omul care i-a executat pe cei 43 de copii se numea Măcelarul din Lodz.
Am ales acel tren fiindcă era el înăuntru.
De ce?
Pentru că l-a măcelărit pe tatăl meu.
Noi doi avem ceva în comun.
Ne-au murit tații în fața ochilor.
El e monstrul care l-a ucis pe al meu.
E imposibil.
Nu.
Nu se poate.
Am găsit pe cineva.
E clar că știa cifrul dulapului lui Ashley.
Să fie Ashley?
Nu-mi dau seama cine e.
Pare că încearcă să se ascundă de cameră.
Încearcă din alt unghi!
Asta e Rachel Caldwell.
Măiculiță!
Mickey o s-o ia razna.
Eu și mama ta facem o muncă importantă.
Ajutăm oameni care nu se pot ajuta singuri.
Chiar dacă faci ce trebuie,
nu te face imun la răul din această lume.
Este mereu prezent.
Iar treaba mea e să-l caut.
BAZAT PE ROMANUL DE HARLAN COBEN
Subtitrarea: Valeriu Cosa
Redactor: Robert Ciubotaru