Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support
‫בפרקים הקודמים...‬
‫זאת גב' פרידמן.‬
‫דילן נעלם אחרי משחק, אז היא בטח יודעת משהו, נכון?‬
‫- כן. - אולי היא לקחה אותו לד"ר קנט.‬
‫- זו המסעדה החדשה שלי! - איך קן מרגיש לגבי זה?‬
‫- חתמתי על חוזה לשנתיים היום. - מה עשית?‬
‫לך תזדיין!‬
‫- מה לעזא... - אמה?‬
‫למה אנג'ליקה ויאט כאן?‬
‫- אז אנג'ליקה ויאט היא אימא שלך. - כן.‬
‫חיבבתי אותך לפני שידעתי מי אימך,‬
‫ואני מחבבת אותך באותה מידה עכשיו.‬
‫לא ייאמן! אנג'ליקה ויאט היא אימא של אימה.‬
‫ראיתי את קעקוע הפרפר.‬
‫אייג'נט עשו לי אותו.‬
‫הפרפר הוא אבאונה טיסי-משהו.‬
‫זה הארגון שההורים שלי עבדו בשבילו.‬
‫זה מקום מנוחתו האחרון של אבא שלי. אני מרגיש כאילו הוא בכלל לא כאן.‬
‫אבא שלך הכיר את פרצוף-תמנון?‬
‫צריך לבדוק את לוחית הרישוי,‬
‫למצוא את פרצוף-תמנון ולקבל תשובות.‬
‫תוכל לבדוק את לוחית הרישוי הזאת בשבילי?‬
‫המכונית רשומה על שם אנטואן למייר,‬
‫שאני מנחשת שזה שמו של פרצוף-תמנון.‬
‫- צריך למצוא דרך פנימה. - אין סיכוי שניכנס בלי הכנה מוקדמת.‬
‫אז נחכה שיצא שוב החוצה.‬
‫הרלן קובן: מחסה‬
‫מיקי, אנחנו צריכים לחזור לקסלטון. עכשיו.‬
‫זה ייקח שעה, ודודה שלך לא תהיה מרוצה אם לא תהיה במיטה כשהיא תתעורר.‬
‫בחייך, רק... עוד כמה דקות. הוא עשוי לצאת בכל רגע.‬
‫כן, אבל יכול להיות...‬
‫יכול להיות שהוא התגנב החוצה מאחור, או שהוא מעולף בפנים.‬
‫אני בטוח שהוא יודע איפה אשלי.‬
‫כן, אבל אנחנו לא יודעים את זה.‬
‫אולי היא בסדר, אולי היא ברחה, עד כמה שאנחנו יודעים.‬
‫מה נסגר? בזבזתי כאן יותר מדי כסף! אנחנו במועדון מזוין!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫מיקי.‬
‫אוי, לא. אלוהים!‬
‫תסתלקו מכאן, לעזאזל!‬
‫לעזאזל, טוב, בואי ניסע.‬
‫- שיט! - מה?‬
‫מיקי כאן, את חייבת ללכת!‬
‫בסדר. אני יודעת מה צריך לעשות. בדיוק כמו בימים ההם.‬
‫כן. כיף גדול.‬
‫רייצ'ל ואני היינו עסוקים‬
‫עם פרויקט היסטוריה של בית הספר ונרדמתי.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫כן, לא, אתה יודע מה? אני מצטערת, זה לא בסדר.‬
‫- היית צריך להתקשר. - נכון.‬
‫ובלי מסיבות פיג'מה עם החברה שלך!‬
‫עדיין לא החברה שלי, וכן, אמרתי שאתקשר בפעם הבאה.‬
‫בסדר.‬
‫את מתנהגת קצת מוזר.‬
‫לא נכון.‬
‫את בהחלט כן.‬
‫מחסור בשינה זה עניין רציני. אתה רוצה ארוחת בוקר?‬
‫כן, אני גווע ברעב.‬
‫אני הולכת היום לטקס הזיכרון של דילן שייקס.‬
‫יש סיכוי שתצטרף אליי?‬
‫כן.‬
‫נהדר! שאאסוף אותך אחרי הלימודים?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אני... אני צריך לבקש טובה.‬
‫אני מקשיבה.‬
‫אני...‬
‫אני רוצה להוציא מהקבר את הגופה של אבא.‬
‫מה?‬
‫למה שתרצה לעשות את זה?‬
‫לסגירת מעגל.‬
‫סגירת מעגל?‬
‫כן.‬
‫להוציא גופה מקבר זו דרך קיצונית למדי להשיג סגירת מעגל, מיקי.‬
‫מה אתה לא מספר לי?‬
‫- זה יישמע מטורף... - זה כבר נשמע מטורף, אז תמשיך.‬
‫אבל אני צריך לדעת שאבא שלי נמצא בקבר הזה.‬
‫מה גורם לך לחשוב שהוא לא?‬
‫אני לא יודע. תחושה?‬
‫אני עומד ליד הקבר שלו ואני לא מרגיש כלום.‬
‫אני מרגיש כאילו הוא לא שם.‬
‫ועוד כמה דברים שפשוט לא מסתדרים.‬
‫איזה דברים?‬
‫את יכולה פשוט לסמוך עליי הפעם, בבקשה?‬
‫בוקר טוב.‬
‫ביליתי את הלילה אצל שירה.‬
‫איך את חושבת שזה נראה לבן שלנו?‬
‫אתה חושב שטרוי לא יודע שהנישואים שלנו בצרות?‬
‫לא, כי עד לפני שבוע, גם אני לא ידעתי את זה.‬
‫- אז לא שמת לב. - אני לא רוצה לריב, האנה.‬
‫כשלא חזרת הביתה אתמול בלילה...‬
‫כל הכעס... פשוט דעך אצלי.‬
‫פשוט הרגשתי... בעיקר עצוב.‬
‫הייתי צריך לתמוך ברעיון המסעדה שלך.‬
‫ואני מצטער על זה. הייתי בעל מחורבן.‬
‫תגידי לי איך לתקן את זה.‬
‫אז פרצוף-תמנון לא יצא מחזית המועדון.‬
‫אולי הוא יצא מאחור, או שאולי הוא עדיין בפנים.‬
‫אז זה מבוי סתום, לעת עתה.‬
‫זה משאיר אותנו עם הרופא הטוב.‬
‫אז, ד"ר קנט הוצג כאביה של אשלי,‬
‫אבל הוא היה גם הרופא של דילן,‬
‫וראה אותו בערב שבו הוא נעלם.‬
‫- כל הילדים הנעדרים קשורים לד"ר קנט. - כן.‬
‫אנחנו ממש צריכים לדבר איתו.‬
‫נכון, רק שאין לנו מושג לאן "הגבר בשחור" של גברת עטלף לקח אותו,‬
‫אז זה גם מבוי סתום.‬
‫האם אנחנו אומרים שאותו אדם שלקח את דילן‬
‫לפני כמעט 27 שנה, לקח גם את אשלי?‬
‫טקס הזיכרון של דילן שייקס.‬
‫אולי החוטף יופיע.‬
‫נראה לך?‬
‫זה קורה. פושעים נהנים לראות את הכאב שהם הסבו.‬
‫זה ממש דפוק.‬
‫אני הולך עם שירה, אז כולנו נוכל ללכת ביחד.‬
‫- אני אצטרף. - גם אני.‬
‫- היי. - היי.‬
‫מה קורה, קאמלס שלי? באק רנה כאן, עם הודעות הבוקר שלכם.‬
‫ולפני שניכנס לעניינים, רק רציתי לומר‬
‫מזל טוב גדול לאימה וינסלו‬
‫שהשיגה את התפקיד הראשי‬
‫בהפקת הסתיו של קסלטון של "פנטום האופרה".‬
‫ברכותיי, אימה.‬
‫אני חושב שזה כל כך נהדר שאנחנו מוחקים מחסומים מגדריים‬
‫לצורך נקודת מבט רעננה על דמות ה"פנטום" הקלאסית.‬
‫לכי על פרס הטוני, אימה. זה נקרא כישרון טבעי.‬
‫ברצינות, מזל טוב, אימה. ממש שמח בשבילך.‬
‫במיוחד כי תוכלי לעבוד עם אימא שלך!‬
‫זה נכון, קאמלס.‬
‫אימא של אימה וינסלו היא לא אחרת‬
‫מאשר כוכבת העל של הבמה והמסך, אנג'ליקה ויאט!‬
‫ידעתם את זה? כי אני לא ידעתי.‬
‫- לאן אתה הולך? - ברכותיי, אימה.‬
‫בהצלחה, את הולכת לתת הופעת ענק.‬
‫בנוסף, בנושא אחר, אנחנו נגלה‬
‫מי התקבל לנבחרת הכדורסל של הגברים היום,‬
‫ואני חייב לומר, אני מהמר על "טראק".‬
‫מה נסגר?‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫הדודן שלך רוב עדיין עובד במועצת הבריאות של מחוז אסקס?‬
‫כן. את מעוניינת? כי הוא גרוש.‬
‫מפתה כל כך.‬
‫האמת שקיוויתי שהוא יוכל לעזור לי‬
‫להוציא גופה מקבר.‬
‫בסדר. וואו.‬
‫- של מי? - של אחי.‬
‫- את רוצה להוציא את גופת אחיך מהקבר? - אני לא באמת רוצה.‬
‫אבל?‬
‫למיקי יש ספקות לגבי זה שבראד באמת קבור בקבר.‬
‫למה יש לו ספקות?‬
‫זאת רק... תחושה?‬
‫אז את רוצה לעשות את כל זה בהתבסס על התחושה של נער מתבגר?‬
‫כן.‬
‫כי גם לי יש...‬
‫אני לא יודעת, תחושה דומה.‬
‫בסדר. בהתבסס על מה?‬
‫היי, שירה, זה בראד.‬
‫אני לא יכול לפרט, אבל אנחנו שוב בארה"ב.‬
‫אני לא יכול להגיד הרבה עכשיו, אבל את היחידה שאני סומך עליה.‬
‫בבקשה תשגיחי על מיקי, בסדר?‬
‫פשוט תחזירי לי צלצול בבקשה, ואני כל כך מצטער.‬
‫וכמה שעות לאחר מכן, הוא מת.‬
‫את אומרת שתאונת הדרכים לא הייתה תאונה?‬
‫לא.‬
‫כלומר, תקשיבי, בראד נטה לפרנויה.‬
‫אני חושבת שסביר שהתאונה הייתה אקראית‬
‫ושההודעה הקולית הזאת הייתה רק בעיתוי מחורבן,‬
‫אבל אולי ההוצאה של בראד מהקבר תיתן לנו שקט נפשי.‬
‫כן.‬
‫- אתקשר לרוב. - תודה.‬
‫היי.‬
‫מה קורה, מייוות'ר?‬
‫- כף! - שמעת על זה?‬
‫כן.‬
‫כן, אני מניח שאפשר לומר שנתתי לבאק "כאפה" רצינית.‬
‫כף. אדיר.‬
‫- הגרוע ביותר שלך עד כה. - כן.‬
‫- הנה הוא. - הנה הוא!‬
‫השמועה נפוצה מהר.‬
‫כן. לא ידעתי שיש לך את זה.‬
‫יש בי זעם.‬
‫השעו אותך?‬
‫- ליומיים. - וואו.‬
‫- אני יודע. ביקשתי חמישה. - למה שתבקש עוד?‬
‫אני פשוט ממש גרוע במשא ומתן.‬
‫היי, אתה... דיברת עם אימה?‬
‫לא, כל השיחות שלי עוברות ישר לתא הקולי.‬
‫גם שלי. אני מניח שהיא צריכה עוד קצת זמן כדי לעכל את זה.‬
‫היא הסתירה את הזהות של אימה כל חייה.‬
‫כן. טוב, אז כנראה רק אנחנו הולכים לטקס הזיכרון.‬
‫כנראה.‬
‫אל תחשבו בכלל להעלות את זה לרשת!‬
‫אני נשבעת שאוריד את הטלפונים שלכן באסלה.‬
‫טוב. ביי.‬
‫עזבי, הן סתם חבורה של כלבות מזויפות.‬
‫את רוצה לדבר על כלבות מזויפות?‬
‫- אימה, זה לא ככה. - למה סיפרת לו?‬
‫אני יודעת שפישלתי. אני מרגישה נורא.‬
‫אז למה עשית את זה?‬
‫לא חשבתי שהוא יספר לכולם. בסדר? הוא הבטיח.‬
‫- "הוא הבטיח." - ברצינות, אימה, אני...‬
‫באק סחט אותי.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫באק גילה שקניתי את 500,000 העוקבים הראשונים שלי ב"היו-עצמכם".‬
‫הוא אמר שהוא יחשוף אותי אם לא אשיג קצת לכלוך עלייך.‬
‫למה שתקני עוקבים?‬
‫אני לא יודעת. פשוט עשיתי את זה, בסדר?‬
‫למי אכפת מאמנית איפור עם שני עוקבים?‬
‫זה... ‬
‫זה פאקינג עצוב, ויטני.‬
‫בסדר, טוב, זה קרה, אימה.‬
‫אם הם יגלו, יעיפו אותי מהאפליקציה.‬
‫כל השותפויות שלי, החסויות, הכול ייעלם.‬
‫חשבתי שלא אכפת לך מכל זה.‬
‫ברור שאכפת לי! זאת האמנות שלי. בסדר? זה המוניטין שלי.‬
‫אהיה כנה איתך,‬
‫זאת הרגשה ממש נחמדה שיש מיליוני אנשים שאכפת להם ממך. בסדר?‬
‫- אני לא רוצה לדבר איתך שוב. - אימה...‬
‫אני לא רוצה לראות אותך שוב.‬
‫- אימה, אני מצטערת. - תתרחקי ממני, לעזאזל!‬
‫- אני מצטערת. - תתרחקי.‬
‫ניו ג'רזי דרגונס‬
‫מיקי.‬
‫אתה זוכר שסיפרתי לך על הבריונים‬
‫שאתגרו את אבא שלך להיכנס לבית של גברת עטלף?‬
‫ברור. הוא ננעל בפנים.‬
‫טוב...‬
‫אני הייתי הבריון.‬
‫למה עשית לו את זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בגלל טיפשות,‬
‫לחץ חברתי, הצקות של אחות?‬
‫אני לא יודעת, הייתי חראית, בסדר?‬
‫אני פשוט...‬
‫התמודדתי עם קשיים משלי, ואני מניחה שהוצאתי את זה על בראד.‬
‫רציתי לספר לך, ובגלל טקס הזיכרון היום...‬
‫הרגשתי שאני צריכה.‬
‫כלומר, לשנוא אותי שוב יהיה הגיוני לחלוטין.‬
‫אני לא שונא אותך.‬
‫מעולם לא שנאתי אותך.‬
‫אמרת שאבא שלי לא היה אותו הדבר אחרי זה. למה?‬
‫הוא פשוט נשמע כל כך מבועת בתוך הבית‬
‫ולא יכולתי להגיע אליו. ‬
‫תפתחו לי!‬
‫אז רצתי להביא את ההורים שלנו,‬
‫אבל כשהגענו,‬
‫הוא פשוט ישב במרפסת הקדמית, הכי רגוע שאפשר.‬
‫הוא היה כמעט רגוע מדי.‬
‫הוא מעולם לא סיפר מה קרה בפנים.‬
‫מה את חושבת שקרה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני יודעת שזה היה משהו גדול.‬
‫משהו ששינה את כל חייו,‬
‫והכול היה באשמתי.‬
‫אז... אנחנו צריכים ללכת.‬
‫כן.‬
‫דרגונס‬
‫תודה לך.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫היי, את נראית ממש נפלא.‬
‫ממש לא כאילו היית ערה כל הלילה ולמדת.‬
‫- שירה. - אני רק אומרת.‬
‫תודה. אני מקווה שנקבל 100.‬
‫מגיע לכם 100.‬
‫היי, יש לך שנייה, שירה?‬
‫בטח.‬
‫- "למדתי". - כן.‬
‫- זה מקורי. - היא חושבת שאנחנו מאוהבים.‬
‫העיקר שזה אמין.‬
‫- היי. - היי, ארתור.‬
‫השם הוא "כף", האמת.‬
‫למה?‬
‫- אני לא יודע. - אהבתי.‬
‫- אתם רוצים להתיישב? - כן.‬
‫- בסדר, ביי. - נתראה.‬
‫- היי. - היי.‬
‫את נראית מדהים. וחכמה ומצחיקה ואמפתית,‬
‫כי הערך העצמי שלך לא כבול לגופניות שלך.‬
‫מישהו עסק קצת בהתבוננות פנימית.‬
‫זו עבודה מתמשכת, למען האמת.‬
‫וכך זה אצל כולם, טרוי.‬
‫אני באמת רוצה להודות לך שוב על שחיפשת את לוחית הרישוי.‬
‫כן, אני מקווה שתמצאי את אשלי.‬
‫כן. זה בהחלט קירב אותנו אליה.‬
‫אתה במצב רוח חמוד היום.‬
‫אני באמת רוצה להיות ראוי לך,‬
‫כדי שבעוד 25 שנים, אני לא‬
‫ארגל אחרייך בפייסבוק, אלא אהיה איתך בפועל.‬
‫היי, טקס זיכרון לילד הוא כנראה לא המקום הטוב ביותר לחיבה פומבית.‬
‫כן.‬
‫האנה ביקשה ממני גט הבוקר.‬
‫אלוהים.‬
‫אני כל כך מצטערת, קן.‬
‫אז לא ידעת?‬
‫אני בהחלט לא ידעתי.‬
‫תקשיבי...‬
‫אני מעריך את היותך אוזן קשבת להאנה בזמן האחרון.‬
‫ולכן קיוויתי שתדברי איתה בשבילי.‬
‫היא מקשיבה לך.‬
‫היא תמיד הקשיבה לך, מאז התיכון. אני לא רוצה לאבד אותה.‬
‫לא, קן.‬
‫למה לא?‬
‫זה לא מתפקידי.‬
‫אתם יכולים לשבת במקומותיכם, בבקשה?‬
‫סליחה.‬
‫אני רוצה להודות לכולכם שבאתם לכאן היום כדי להוקיר את זכרו של דילן.‬
‫זה בלתי נתפס שעברו 27 שנים מאז שהוא עזב אותנו.‬
‫היה לי הכבוד להיות המאמנת שלו בליגת הילדים,‬
‫ואני יכולה להגיד לכם‬
‫שאחת ההשפעות החיוביות ביותר‬
‫בחייו של דילן הייתה ידידותו עם בראד בוליטר.‬
‫תתרכז!‬
‫קדימה, דילן. קטן עליך.‬
‫פסק זמן.‬
‫דילן, אתה יכול לעשות את זה.‬
‫תגיד את זה לעצמך, "לא תצליח לחבוט אם לא תניף את המחבט."‬
‫תגיד את זה כשאתה מפקפק בעצמך, בסדר?‬
‫לא תצליח לחבוט אם לא תניף את המחבט.‬
‫הכשלה שלישית! נפסלת!‬
‫זו הייתה מערכת יחסים מיוחדת מאוד,‬
‫ועכשיו שניהם הלכו מאיתנו, מוקדם מדי.‬
‫לדילן היו חיים קשים,‬
‫אבל הוא התעלה מעל הכול‬
‫והיה עדין ואדיב כלפי כולם.‬
‫הוא הוציא את המיטב שבכולנו.‬
‫הייתי רוצה להאמין שדילן, איכשהו, נמצא כאן בחדר הזה.‬
‫אתה חושב שאני לא יודעת מה אתה עושה לילד המסכן הזה?‬
‫תעשה את הדבר הנכון, בילי.‬
‫ואנחנו התאספנו כאן היום כדי להזכיר לעצמנו‬
‫שאנחנו לא ננוח‬
‫עד שנגלה בוודאות מה קרה.‬
‫וכדי לוודא שימוצה הדין עם האדם‬
‫שפגע בדילן שלנו.‬
‫בילי! יש לך הרבה חוצפה להופיע כאן היום.‬
‫יש לי זכות לחלוק כבוד לבני.‬
‫אתה צריך להתבייש בעצמך. הפכת את חייו של הילד המסכן הזה לגיהינום!‬
‫האם אני מרגיש בושה? כן, ועוד איך.‬
‫אבל אני לא הרגתי אותו.‬
‫ד"ר קנט, חכה!‬
‫אני לא יכול להישאר.‬
‫למה באת מלכתחילה?‬
‫כדי לחלוק כבוד לדילן.‬
‫- כי הוא היה המטופל שלך? - כן.‬
‫תקשיב, אני חייב ללכת.‬
‫ראית אותו בערב שהוא נעלם. האם אביו של דילן הביא אותו אליך?‬
‫לא לקחתי אותו לשום רופא.‬
‫אבל הוא היה שם באותו לילה, עם פציעה.‬
‫מה אתה יודע על זה?‬
‫בילי? בילי, תסתכל עליי.‬
‫עברו 27 שנים.‬
‫הזמן לסודות כבר עבר.‬
‫הוא בא הביתה באותו לילה.‬
‫הוא בטח הלך ברגל, אני לא יודע.‬
‫עדיין כעסתי. אני אפילו לא זוכר למה.‬
‫הוא נפסל, את יודעת.‬
‫אז מה? והוא התחיל לדבר על זה שהפסידו במשחק בגללו.‬
‫והוא היה כל כך בכיין וחלש.‬
‫אלוהים.‬
‫מה עשית, בילי?‬
‫משהו בלתי נסלח.‬
‫לא!‬
‫אני לא יודע איך מישהו יכול לעשות את זה לילד שלו.‬
‫היי!‬
‫אני יודע...‬
‫שאתה דילן שייקס.‬
‫ומה הביא אותך למסקנה הזאת?‬
‫כמה דברים, אבל בעיקר משקפי השמש.‬
‫אני יודע מה הוא עשה לעין שלך.‬
‫לא!‬
‫בבקשה, אמרת לי לבוא! הצילו! בבקשה, הצילו!‬
‫בבקשה, הצילו! אמרת לי לבוא! בבקשה.‬
‫אלוהים.‬
‫זו הייתה גברת עטלף.‬
‫היא הצילה אותך.‬
‫אני מניח שאפשר לומר זאת.‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תצטער.‬
‫זה נתן לי תחושת תכלית.‬
‫מה? איזו תכלית?‬
‫אותה תכלית שהייתה לאבא שלך. אנחנו מצילים ילדים.‬
‫אבאונה.‬
‫כן.‬
‫אז כל חיי הוריי עבדו בשביל גברת עטלף,‬
‫כדי להציל ילדים כמוך?‬
‫אבא שלך היה האיש האמיץ ביותר שהכרתי אי פעם.‬
‫הוא עשה את מה שהיה נחוץ. היא רואה בך את אותו פוטנציאל.‬
‫התצלום שהיא נתנה לי, ערכו אותו בפוטושופ.‬
‫זה לא הקצב.‬
‫לא נכון. האיש בתמונה הוא הקצב. הוא הקצב שלך.‬
‫זה מה שהיא רוצה שתראה.‬
‫לכולנו יש קצב משלנו.‬
‫למה אתה לא מספר לאף אחד שאתה עדיין בחיים?‬
‫כי זה כבר לא חשוב.‬
‫זה חשוב לגב' פרידמן.‬
‫יש לך עבודה לעשות, ילד.‬
‫- להציל את אשלי. - כן.‬
‫דילן?‬
‫אל תקרא לי ככה.‬
‫אנחנו הולכים לפתוח את הקבר של אבא שלי. מה אנחנו נמצא?‬
‫את האמת.‬
‫כף‬
‫- היי. - מה שלומך?‬
‫גרוע. איך היה טקס הזיכרון?‬
‫עצוב. שמעת משהו מוויטני?‬
‫אמרתי לה ללכת להזדיין ויש לי שש שיחות שלא נענו.‬
‫נחמד. כמו שצריך.‬
‫כף, אני...‬
‫שמעתי על מה שעשית, לבאק.‬
‫כן, זה. טוב...‬
‫אני מרגישה ממש טיפשה.‬
‫אני לא יודעת למה בטחתי בה.‬
‫אימה, אני דווקא ממש גאה בך.‬
‫למה?‬
‫לא הכרתי אותך ממש לפני זה,‬
‫אבל מה שקרה הוא משהו שאימה הישנה לא הייתה עושה.‬
‫לקחת סיכון וחשפת את עצמך.‬
‫היי, אימה?‬
‫מה?‬
‫זוכרת את הפעם שהתנשקנו?‬
‫הרסת את הרגע.‬
‫אז דיברתי עם רוב,‬
‫וארגנתי שיחת טלפון למחר בעניין ההוצאה מהקבר.‬
‫הוצאה מהקבר. אני לא יודעת. זה נשמע מוזר.‬
‫נהדר. תודה.‬
‫היי, את בסדר? את מתנהגת קצת מוזר.‬
‫ביקשת מקן גט?‬
‫דיברת איתו בטקס הזיכרון.‬
‫כן. כן. זה היה הלם די רציני.‬
‫את יודעת, אני מקווה שלא עשית את זה בשבילי.‬
‫ומה אם כן?‬
‫לא, האנה. בבקשה.‬
‫אל תהרסי את החיים שלך כי את ואני תקועות בעבר.‬
‫זה כל מה שאנחנו עושות כאן?‬
‫כשעזבת בקיץ ההוא אחרי שסיימנו את התיכון, את פשוט...‬
‫הרסת את הסיכוי לכל סוג של עתיד.‬
‫- בחייך, האנה... - תני לי לסיים, בסדר?‬
‫לא חשבתי שתהיה לנו הזדמנות נוספת, ואז...‬
‫את פאקינג הופעת שוב ועכשיו יש לנו הזדמנות.‬
‫- זה מטורף. - את יודעת מה אני חושבת?‬
‫אני חושבת שאת עומדת לברוח שוב, אז אני אגיד עכשיו‬
‫את מה שלא הייתה לי הזדמנות לומר אז.‬
‫אני פאקינג אוהבת אותך!‬
‫אני אוהבת את כל מה שקשור בך.‬
‫תמיד אהבתי, וזה מה שאני רוצה לשארית חיי.‬
‫את רוצה את אותו הדבר?‬
‫אשלי.‬
‫נתת לו להיכנס?‬
‫הייתה לו תעודה מזהה.‬
‫היא מזויפת, מטומטם.‬
‫היי, הנה הוא! תתפסו אותו!‬
‫אם לא תתפסו אותו...‬
‫- מכאן. - היי, אתם!‬
‫- מי את? - קנדי.‬
‫אין לנו הרבה זמן.‬
‫מה את עושה?‬
‫פשוט תשתף פעולה, מיקי.‬
‫- אני מכיר אותך? - לא, אבל אני מכירה אותך.‬
‫אשלי הראתה לי את התמונה שלך. היא חברה שלי. אנחנו כמו אחיות.‬
‫- אז היא כאן. - כן.‬
‫אז קחי אותי אליה.‬
‫מיקי, תקשיב לי. אתה לא יכול לעזור לאשלי.‬
‫- זה מאוחר מדי. היא בצינוק. - מה זה, לעזאזל?‬
‫המקום שאליו הולכים אחרי שנמכרים.‬
‫- היא נמכרה? - כן. לאדם עשיר מאוד.‬
‫בשביל מה?‬
‫כל מה שהוא רוצה.‬
‫חייבים להתקשר למשטרה.‬
‫אם תתקשר למשטרה, באדי יהרוג אותה.‬
‫אבל אם תיתן לאשלי להימכר...‬
‫- לא, זה לא יקרה. - לפחות היא תישאר בחיים.‬
‫קחי אותי אליה.‬
‫זו משימת התאבדות. תן לי להוציא אותך מכאן כל עוד אפשר.‬
‫אני חושב שאת לא מבינה. אני לא אלך מפה בלעדיה.‬
‫תפנה ימינה.‬
‫- הצינוק הוא הדלת האחרונה משמאל. - בסדר. תודה.‬
‫אבל מיקי, בבקשה תחשוב על זה, בסדר?‬
‫הדלת נעולה. רק לבאדי יש את הקוד.‬
‫יש לו קוד בטלפון שמתחלף כל כמה דקות.‬
‫- אם הוא יתפוס אותך... - אני אסתדר.‬
‫תודה שאת חברה טובה כל כך לאשלי.‬
‫מיקי, אני הסיבה שאשלי כאן שוב.‬
‫- מה? - זה נכון.‬
‫אחרי שאבאונה הוציאו אותה בפעם הראשונה, באדי פרץ לטלפון שלי.‬
‫הוא ידע כמה קרובות היינו.‬
‫כשהוא ראה שאשלי שולחת לי הודעות‬
‫הוא הורה לי לקבוע פגישה איתה,‬
‫- אחרת... - הוא יהרוג אותך.‬
‫אז בגדתי בחברה שלי. הכול באשמתי, מיקי.‬
‫תקשיבי לי, את מפצה על זה בכך שאת עוזרת לי.‬
‫- זה לא מספיק. - אם אציל אותה, זה יהיה מספיק.‬
‫בהצלחה.‬
‫אשלי? זו את?‬
‫מה השטויות האלה, באדי?‬
‫הוא כאן כדי להציל את החברה שלו, קיילי.‬
‫תעשו מה שאתם רוצים איתי, אבל תשחררו אותה.‬
‫כן, אני חוששת שאני לא יכולה לעשות את זה, מיקי בוליטר.‬
‫הגבר החדש של אשלי מגיע לקחת את הרכוש שלו מחר.‬
‫ואתה, אתה כבר יודע הרבה יותר מדי בשביל לצאת מכאן בחיים.‬
‫לא.‬
‫אפשר להתחיל עכשיו?‬
‫לא. אני אטפל בזה. אתם תחזרו לערב הדייטים.‬
‫אין בעיה.‬
‫הדלת נעולה‬
‫אני מאבאונה, מיקי. בוא נוציא אותך מכאן.‬
‫לא, אני לא עוזב בלי אשלי.‬
‫לא, אתה חייב. מסוכן מדי כאן, מיקי.‬
‫הרגע אמרת שאת מאבאונה.‬
‫- עזרי לי לחלץ אותה. - אין זמן.‬
‫מה זאת אומרת? לאשלי אין זמן.‬
‫טוב, מיקי. מיקי, זה הרבה יותר מסובך מכפי שאתה יודע,‬
‫ואין לי זמן להסביר את זה.‬
‫אבל אבא שלך היה רוצה שאגן עליך, אז זה מה שאעשה.‬
‫הכרת את אבא שלי?‬
‫כן, ליזי הכירה בינינו כשהיינו בני נוער.‬
‫בראד ואני יצאנו יחד להרבה משימות.‬
‫האחרונה שלנו הייתה בשנה שעברה. באירופה.‬
‫טיול המחנאות.‬
‫- אבא? מה קרה? - כלום.‬
‫הוא שטף דם מידיו.‬
‫ניסינו להציל תריסר בנות מלהיסחר. כולל את אשלי.‬
‫אבל המשימה כשלה.‬
‫מיקי, רק תן לי לעזור לך. בסדר?‬
‫כן?‬
‫רגע. חכה רגע. תרים את הידיים.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫תצא מהדלת הכחולה במעלה המדרגות. בסדר?‬
‫- תבטיחי לי שתוציאי מכאן את אשלי. - אני נשבעת.‬
‫רגע.‬
‫יש שמועות שבראד עדיין בחיים. הן נכונות?‬
‫לא.‬
‫כי הוא היה חבר שלי.‬
‫אני לא סובלת את המחשבה שהוא מת,‬
‫אז אם אתה יודע משהו, זה פשוט ייתן לי שקט נפשי.‬
‫רציתי שהוא יהיה בחיים יותר מכל דבר אחר, אבל הוא איננו.‬
‫שוב שלום.‬
‫היי.‬
‫רציתי להיות בטוחה שבראד מת.‬
‫באדי בחזית. תגיד לו שיחכה להודעה שלי.‬
‫- אני רוצה שהבעיה הזו תיעלם. - לא.‬
‫שיקרת לי. את פאקינג שיקרת! למה?‬
‫ניו ג'רזי דרגונס‬
‫דילן שייקס‬
‫תודה שבאת, מרתה. לא הייתי בטוחה שתבואי.‬
‫חסרת לי בטקס הזיכרון לדילן.‬
‫את מכירה אותי. מעולם לא אהבתי להעלות זיכרונות ברגשנות.‬
‫אבא שלו הופיע.‬
‫מה?‬
‫הוא סוף סוף סיפר לי את האמת על מה שהוא עשה לדילן המסכן‬
‫בלילה שבו הוא נעלם.‬
‫המנוול כיבה סיגריה בעין של הילד הזה.‬
‫את ידעת?‬
‫הזהרתי אותך, מרתה, שהוא ינסה להרוג אותו,‬
‫אבל לא הקשבת.‬
‫אמרת לי לחכות.‬
‫אהבתי את הבחור הקטן הזה ורציתי שיהיה בטוח.‬
‫בטוח. רצית לאמץ אותו.‬
‫חשבתי שאוכל להעניק לו חיים טובים יותר.‬
‫חיים טובים יותר? איבדת את האובייקטיביות.‬
‫למה את מעלה את זה שוב?‬
‫אביו בחיים לא היה נותן לך לאמץ אותו.‬
‫איך יכולת שלא לראות את זה?‬
‫המקום הבטוח היחיד לדילן שייקס היה רחוק מהאיש הזה.‬
‫וזה המקום שאליו שלחתי אותו.‬
‫את?‬
‫נתתי לו מחסה.‬
‫הייתי צריכה לספר לך מזמן,‬
‫אבל לא יכולתי לסמוך עלייך שלא תלכי לרשויות.‬
‫אז... אלוהים.‬
‫האם... דילן עדיין בחיים?‬
‫זה נכון? הוא חי?‬
‫ליזי, הוא בסדר? איפה הוא?‬
‫למה אני כאן?‬
‫כדי שאוכל להודות לך.‬
‫דילן?‬
‫זה בסדר. אני בסדר.‬
‫הנה אתה. אלוהים.‬
‫תראה, אני יודע שזה מבאס,‬
‫אבל אם זה יגיע לזה, אעשה את זה מהר.‬
‫לא!‬
‫מבוסס על ספרו של הרלן קובן‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬
Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support