NY TIMESIN MODERN LOVE -KOLUMNIN INNOITTAMA
TAPAHTUMAT OVAT OSITTAIN FIKTIIVISIÄ
Hei, Kana! Onko sinulla suklaata?
-Teit kai minun käsin? -Te ette saa minulta mitään.
-Miksemme? -Emmekö yhtään?
Ei edes kohteliaisuussuklaata?
-Ei. -Anna nyt edes yksi!
-Ei sinulla ole muitakaan! -Annoin ne pois.
-Mitä? Kenelle? -Kerro.
-Tervetuloa takaisin. -Onnea.
Nähdään myöhemmin. Sataa muuten sydämiä, kun kirjoittaa "ystävänpäivä".
Tosi söpöä!
Nyt kun mainitsit, tajusin,
että tänään on ystävänpäivä. Olin unohtanut!
Olin unohtanut täysin!
Ystävänpäivä.
Ei tullut sydämiä. Miksi?
Onko ystävänpäiväkin luovuttanut minun suhteeni?
Onko 63 vuotta liian korkea ikä?
Tässä. Juttu, joka sai sinut itkemään, että ystävänpäivä on hylännyt sinut.
Pelleilin vain. Tiesin kyllä, että se johtui puhelimestani.
Et sinä pelleillyt. Olit järkyttynyt.
Sanot saaneesi tarpeeksesi rakkaudesta,
mutta sisimmässäsi kaipaat silti romanssia.
Erostasi on kolme vuotta, joten se käy järkeen.
En ole pätkääkään kiinnostunut romanssista.
Siksi käskin sinun avata lähettämäni sovelluksen.
Avaa se.
-Kieltäydyin jo. -Oikeasti.
-Avaa se nyt. -Olkoon sitten.
-Tämäkö? -Juuri se.
Napauta sitä. Noin.
Entä sitten?
Tuossa kohtaa esittelet itsesi.
Ja nämä
ovat ominaisuudet, joita kumppanilta odotat.
Sitten ruksaat ne, joista pidät,
ja jos mieskin pitää sinusta, olette yhteensopivia.
Sen jälkeen päätät itse, otatko yhteyttä vai et.
Miltä kuulostaa?
En oikein tiedä.
Itse otan ensin heihin yhteyttä.
Sitten viestittelemme vähän aikaa,
ja jos tapaaminen kiinnostaa,
menemme teelle.
Sinä siis oikeasti käytät sitä?
Etkö alkanut hankkiutua eroon tavarasta?
Mitä? Niin, kyllä.
Kaikki haluavat päästä eroon turhasta tavarasta täytettyään 60.
Tavarat menevät, muistot jäävät.
Mutta lopulta muistotkin haihtuvat.
Ei tavaroita eikä muistoja.
Silti elämämme loppuun on pitkä aika.
-Eikö niin? -Niin.
Mikä on japanilaisten naisten eliniän odote?
88, eikö niin?
Jotain sinnepäin.
Meidän on siis löydettävä uusia asioita.
Eikö niin?
Uusia kohtaamisia.
Uutta jännitystä. Uusia muistoja.
Olemme liian nuoria kuihtumaan pois.
Eli?
Ei kiitos.
Kuinka huonoimmista treffeistäni Tuli parhaat
Haloo?
Vau! Harajukun asema näyttää ihan erilaiselta!
Niinkö?
Haluatko, että soitan sinulle, niin kuin suunniteltiin?
Haluan.
Kuulostat hermostuneelta. Oletko sinä?
Totta kai olen!
Tämä johtuu siitä, että petit minut.
Tiedän.
Syy on minun. Mutta päätöksen teit sinä, Natsuko.
Tiedetään.
Ja vaikka ulkona on kuuma, älä tilaa ensimmäiseksi olutta.
Niinkö? Vaikka mieskin tilaisi?
En luottaisi mieheen, joka tilaa päivällä oluen ensitreffeillä.
Saatat olla itsepäinen,
joten hillitse itsesi.
Joo, joo. Olen melkein perillä, joten älä unohda soittaa.
Jätä se minun huolekseni. Kuulemiin ja onnea!
Luuletko, että Natsuko pärjää?
Toivon mukaan.
NATSUKO, 63 TAIDE - ASUU TOKIOSSA
Tervetuloa.
-Olette kai rouva Kurata? -Kyllä.
Hauska tutustua. Olen Hayami.
Hauska tavata sinutkin.
Anteeksi myöhästyminen.
Ei se mitään. Tulin reilusti etuajassa.
-Istu toki. -Kiitos.
Hei. Tervetuloa.
-Jääkahvia, kiitos. -Tulee heti.
Vielä kerran, on hauska tutustua sinuun.
Ilo on minun puolellani.
Onko työsi kuraattorina kovinkin kiireistä?
Jossain määrin kyllä.
Vai niin.
Sinä olet siis sisustusarkkitehti?
Olen nykyään puolittain eläkkeellä.
Olitko tänäänkin töissä?
Tätäkö tarkoitat? Kyse ei ole siitä.
Lainasin vain kirjastosta kiireellisesti kaipaamaani materiaalia.
Anteeksi, että saitte odottaa. Tässä jääkahvinne.
Kiitos paljon.
Nauttikaa.
Onpa taas kuuma päivä.
Toden totta.
-Juoksitko sinäkin? -Kyllä.
-Juomanne. -Kiitos.
Hölkkäsin vain kevyesti taloni ympäri.
Vaikuttavaa kuitenkin. Missä yleensä juokset?
Keisarillisen palatsin lähellä.
Olet siis sentyyppinen juoksija!
Tiesin meidän olevan samaa tyyppiä, kuin luin profiilisi.
Oletko palatsityyppiä?
Se on lähellä työpaikkaani.
Minua ei kura haittaa, joten voin juosta missä vain.
Hiekalla tai asfaltilla. Käytän tietenkin eri kenkiä.
Millaisia kenkiä käytät?
Tavallisia juoksukenkiä, joita kauppa suositteli.
Ai. Jotkut myyjät eivät osaa hommaansa lainkaan.
Jalkoihin voi tulla vammoja. Oletko kunnossa?
Ainakin toistaiseksi.
Lähetä minulle myöhemmin kuva. Voin antaa neuvoja.
Ei ehkä uskoisi, mutta olen juossut Tokion maratonin kahdesti.
Vau! Tosi mahtavaa.
Juostaan joskus yhdessä.
-Yhdessäkö? -Niin. Opetan sinua.
Vastaa vain.
-Anteeksi, työasioita. -Ymmärrän.
Pystytkö muuten juoksemaan pitkiä matkoja?
Nyt pitää kipaista käymälään.
Se on tuolla takana.
Jees!
Haloo?
Miten sujuu?
Vaikea sanoa.
Ei kai hän ole oudokki?
Ei vaikuta siltä, ainakaan toistaiseksi.
Tuntuu vain siltä, ettemme saa murretuksi jäätä.
Miksi?
Koska en ole tehnyt tällaista ennen.
Vai niin.
Se sopii kuvaan, koska nait opiskeluaikaisen rakkaasi.
Mitä?
Hetkinen. Eihän tuo pidä paikkaansa.
Muistatko,
kun erositte miehesi kanssa ensimmäisen kerran?
Mitä siitä?
Se...
Hetkinen.
Sekö?
Miksi muistutat minua siitä?
Minun mokani.
Mutta juttele hänen kanssaan.
Juttele kuin itse rakkaus pulppuaisi huuliltasi.
Hetkinen. Tuossa ei ollut järkeä.
Kyse on asenteesta.
Haluatko, että soitan uudelleen?
Kerran vielä. Sopiiko?
Olisiko parempi tekstata ensi kerralla?
Tekstaan sinulle sitten.
Hei sitten. Anna palaa!
Selvä.
Onko hauskaa, pomo?
Taidat nauttia tästä enemmän kuin Natsuko.
Mutta tyttöjen jutut ovat hauskoja!
Mitkä tyttöjen jutut?
Mitä?
Eikö enää puhuta tyttöjen jutuista?
-Anteeksi. -Ei se mitään. Onko töissä kaikki hyvin?
-On. -Hyvä.
Katsoin muuten elokuvan, jota suosittelit sähköpostissa.
-Mitä pidit? -Nautin siitä.
-Mahtava näyttelijä! -Song Kang-ho!
Hän juuri. Myös taide oli komeaa.
Toden totta.
Olet sisustusalalla, joten se tietenkin vetoaa sinuun.
Ei, en ole mitään sinuun verrattuna.
Olet siis erikoistunut nykytaiteeseen?
Kyllä, mutta työn puolesta käsittelen kaikenlaista.
Lainaamani kirjat liittyvät Da Vinciin tulevaa näyttelyämme varten.
Niinkö? Millainen se on?
-Haluatko, että näytän? -Toki.
Se on aika painava.
-Tässä. -On tosiaan!
Niinkö?
Teen kyllä ruokaa, mutta en mitään erityistä.
Teen nykyään maustecurrya alusta lähtien. Oletko kuullut siitä?
Se on ollut trendikästä pitkään.
Päädyin ostamaan kymmentä eri maustetta.
Tykkään kokata yrityksen ja erehdyksen kautta.
Kyse on enemmän kokeesta kuin kokkauksesta,
mutta kaverit tuntuvat pitävän siitä.
Pidätkö maustecurrysta?
Yleensä syön sitä ravintolassa.
Suosittelen Greyta Sanchassa. Paras paikka Tokiossa mielestäni.
Tunnen omistajan.
Yksi hanaolut, kiitos!
-Mitä? -Tulee heti!
Jatka. Mitä sanoit Sanchasta?
Sancha? Mitä?
Valitan. En voi juoda alkoholia.
Tiedän, se luki profiilissasi. Juon yksin. Älä anna sen häiritä.
Niin. Mitä olinkaan sanomassa?
Jotain currysta. Nyt muistan.
Minulle kaikki kokkaaminen on kokeilua, ei vain curry.
Reseptit eivät ole minun juttuni.
Minulle kokkauksessa on kyse omaperäisyydestä.
Eri makuja fiiliksen mukaan.
Kokkaatko, neiti Ishii?
Kyllähän minä.
Vau. Et vaikuta sellaiselta tyypiltä.
Tilataanko uudet juomat?
Kuulostaa hyvältä.
-Anteeksi. Tässä oluenne. -Kiitos.
Sopiiko, että tilaan oluen?
Toki. Minäkin taidan ottaa.
Siitä vain.
Anteeksi.
Hän on mahtava. Suosittelen Hwang Jung-miniä.
Hän osaa esittää mitä tahansa hurmurista kylmäveriseen gangsteriin.
Hetkinen.
Anteeksi. Innostuin liikaa.
Ei tämä sitä ole. Haluan kirjoittaa sen muistiin.
Hetkinen vain.
-Hwang Jung-myeon. -Ei, vaan Hwang Jung-min.
Anteeksi. Jung-min.
Niin.
Ja mikä olikaan elokuvan nimi?
New World. Katso se ihmeessä.
Se on film noiria. Pidätkö siitä?
Pidän. Katselin ennen aina hongkongilaisia film noireja.
Hyvä. Muista katsoa myös Asura.
Suosittelen myös Ode to My Fatheria.
-Se on enemmänkin ihmissuhdedraama. -Selvä.
Toki
futsalissa on oma viehätyksensä, enkä halua olla töykeä,
mutta minusta jalkapallo on parasta.
Siinä taito ja joukkuetyöskentely...
Voisit lakata sanomasta "minä", "minulle", "minusta" ja "mielestäni".
Se ei ole viehättävää.
Mitä?
Jospa todetaan vain, ettemme sopineet yhteen.
Hauskaa loppuelämää!
-Anteeksi, vastaan nopeasti. -Älä minusta huoli.
Tässä se tulee.
Jee!
Olutta.
-Jee! -Jee.
-Tuota... -Niin?
Onko sinulla vielä aikaa tämän jälkeen?
On, en ole suunnitellut mitään.
Jos kiinnostaa, tiedän hyvän espanjalaisen ravintolan.
Mentäisiinkö sinne illalliselle?
Mikä ettei.
Hienoa.
On kuitenkin vielä liian aikaista.
Jospa käytäisiin kävelyllä?
Kuulostaa hyvältä.
En ole ollut Harajukussa aikoihin. Se olisi mukavaa.
En minäkään. Edellisestä kerrasta on 20 vuotta.
-Voin kantaa tämän. -Ei, voin kantaa sen itse.
Se näyttää painavalta.
Olen tottunut siihen.
Kannetaan sitten vuoron perään.
Kanna tätä ensin.
Hyvä on.
-En usko, että se on täälläpäin. -Kyllä se täälläpäin on.
Minusta Penny Lane on kauempana.
Ei, olen varma, että se on täälläpäin.
Mennään sitten sinun suuntaasi, jos vaadit.
Mennään.
Outoa. Olisin voinut vannoa sen olleen täällä.
Onko se lopetettu?
Olen varma, että se on toisella kadulla.
Seuraa minua.
Hyvä on.
Katso! Täällä se on.
Johan nyt! Olet oikeassa.
En vain muista sen olleen näin kaukana.
Sisäänkäyntikin näyttää erilaiselta.
Niin näyttää.
Mutta se on oltava tämä.
Asiat muuttuvat.
Kävin täällä viimeksi noin 50 vuotta sitten.
Minulla siitä on yli 40 vuotta.
Mutta täällä se yhä on.
Niin. Se on tavallaan hauska tietää.
Niin minustakin.
Näyttikö katu tältä?
Muistot voivat olla häilyväisiä.
Se tarkoittaa, että kaupunki elää ja voi hyvin.
Minusta se on hyvä asia.
Niin.
Voimme siis sanoa, että kyse ei ole iästäni.
Niin.
Taitaa olla minun vuoroni kantaa reppua.
Ei tässä mitään.
Hei.
Minusta ihmisten pitäisi kantaa omat tavaransa,
oli mies tai nainen.
Siinä on järkeä.
Kannetaan sitä sitten yhdessä.
Että mitä?
Mikä tuo on?
Tätä ei tainnut olla ennen.
Olet oikeassa.
Käydäänkö katsomassa?
Mikä ettei.
Minusta tuntuu, että erotumme joukosta.
Niin erotumme.
Olemme erottuneet jonkin aikaa.
Sopiiko, että vilkaisen?
Toki.
-Hei. -Tervetuloa.
-Herkullisen näköisiä. -Katsokaa toki.
Tulkaa sisään.
-Anteeksi. -Niin?
-Otan tämän. -Tämänkö?
-Niin. -Se tekee 800 jeniä.
Kiitos.
-Heti käyttöön? -Kyllä.
Kiitos paljon.
Anteeksi. Ostit tuon kirjojeni takia.
Älä turhaan pahoittele. Olen kaivannut jotain arkisiin ostoksiin sopivaa.
Onneksi löysin hyvän.
-Tässä vaihtorahat. -Kiitos.
Kiitos paljon.
Jokin tuoksuu hyvältä.
Selvästi currya.
-Onko tuo hän? -On.
Tervetuloa.
Otetaanko?
Otetaan vain.
Minkä haluaisitte?
Ne kaksi varmaan tekivät samaa kuin me.
Ensitreffit yhteensopivuuden toteamisen jälkeen.
Sääli, että poika yritti liikaa.
Niinkö? Yrittikö hän edes oikeasti?
Hän muistutti minua 30 vuoden takaisesta synkästä menneisyydestäni.
Synkästä menneisyydestä?
Minulla oli kerran traumaattinen kokemus ensitreffeistä.
Kymmenen vuoden avioliiton jälkeen olimme vähän aikaa erossa.
Sinä aikana satuin käymään treffeillä.
Tuntemattoman kanssa. Se oli täysi katastrofi.
Mies puhui koko ajan pelkästään itsestään.
Kuten tuo kaveri. Itse asiassa hän oli vielä pahempi.
Ikään kuin hän olisi yrittänyt päästä niskan päälle.
Ei, miehenä olen varma, että hän oli epätoivoinen.
Sitä voisi sanoa nuoruuden innostukseksi.
Miten tämän sanoisi...
En usko, että hän yritti päästä sinusta niskan päälle.
Eikö sitten ole pahempi, jos hän teki niin tahattomasti?
Mitä teille sitten kävi?
Treffien päätteeksi hän pyysi minua toisille.
Hän siis piti sinusta ja yritti kovasti saada sinut pitämään hänestä.
Jos niin oli, hän toimi väärin.
Ongelmana oli se, mitä sitten tapahtui.
Hänellä oli liput teatteriin, ja hän kutsui minut mukaan.
Se oli teatteriseurueen viimeinen esitys,
ja halusin kovasti nähdä näytelmän.
En kuitenkaan saanut hyviä lippuja,
joten olin jo luopunut toivosta.
Pohdin asiaa kaksi kokonaista päivää.
Mitä teit?
En kestänyt enää nähdä häntä,
joten valehtelin palanneeni yhteen mieheni kanssa
ja kieltäydyin.
Valehtelit siis hänelle?
Niin. Olen kauhea ihminen.
Kun näin naapuripöydän tytön sanovan treffikumppanilleen, mitä ajatteli,
se teki minuun vaikutuksen.
Minä taas olin kamala ja valehtelin vain päästäkseni irti tilanteesta.
Hassuinta on, että pian sen jälkeen palasimme oikeasti mieheni kanssa yhteen.
Lopulta meille tosin tuli avioero.
Mistä oikein alun perin löysit sen kammottavan tyypin?
Vaihdoimme kirjeitä.
Ajat ovat muuttuneet.
Elokuvalehdessä oli kirjeenvaihtopalsta. Siihen aikaan niitä oli kaikkialla.
Halusin tavata jonkun, jonka kanssa olisi jotain yhteistä.
Elokuvaseuralainen.
Juuri se lehti se oli!
Mitä? Mistä tiesit?
-Juuri niin. -Jep.
Elokuvaseuralainen. Se tuo muistoja mieleen.
Hänen kirjeensä olivat ihania.
Kirjoitustyyli oli koruton, mutta täynnä joukosta erottuvia kirjallisia ilmauksia.
Hänen käsialansakin oli kaunis.
Niinpä olin varma, että hän olisi ihana.
Kasvotusten hän kuitenkin yritti päästä minusta niskan päälle.
Olin järkyttynyt.
Ihmettelin, kirjoittiko hän tosiaan ne kirjeet.
Kirjoitin minä.
Olen se mies, josta puhut.
Mitä?
Mies painajaistreffeiltäsi...
Se olen minä.
Lopeta! Menin hetkeksi jo halpaan.
Et ole lainkaan sellainen.
Tapasimme risteyksessä pankin luona.
Merkkimme oli Elokuvaseuralaisen uusin numero.
Kutsuin sinut Yume no Yuminshan teatteriseurueen esitykseen, eikö niin?
Anteeksi, mitä?
Saatoin puhua vähän liikaa,
nyt kun asiaa muistelen.
Saatoin olla hermostunut, koska olit kuraattori.
En halunnut sinun pitävän minua jonain typeryksenä.
Olit kaunis, joten käytin kaikki keinot.
En halunnut sinun inhoavan minua.
Mutta hassua kyllä, juuri niin siinä kävi.
Minä...
Olen kovin pahoillani.
Haluat varmaan nyt lähteä.
Ei, en minä siksi pyytänyt anteeksi.
Pyydän anteeksi töykeyttäni ja että sanoin sinusta ikäviä asioita.
Käytin jopa
sanoja "kamala" ja "traumaattinen".
Mutta se kaikki oli totta.
Ei sellaista silti sanota toiselle päin naamaa.
Ei se mitään. Et tiennyt.
Sitä paitsi olen kiitollinen.
Sen jälkeen kun torjuit minut tapasin nyt jo edesmenneen vaimoni.
Mekin palasimme yhteen,
ja sain onnekseni tyttären.
Sanoit sähköpostissasi haluavasi nähdä joskus flamencoesityksen.
Niin.
Sanoit niin, koska kysyin.
Tuo on syy siihen, miksi aloin käyttää deittisovellusta.
Vau. Rocio Molina.
Mistä sait niin kalliit liput?
Tein kaikkeni saadakseni ne.
Minun piti mennä erään ystävän kanssa,
mutta hänelle tuli työmatka samaan aikaan.
Niinpä
aloin etsiä
ja toivoin löytäväni uuden ystävän seurakseni.
Tarkoitatko...
Minua? Oletko varma?
Jos se sopii sinulle.
Se olisi ihanaa.
Tässä se on.
Mutta tämähän...
Tännehän me tulimme myös 30 vuotta sitten.
Niinkö?
Muistin vasta äsken.
Mennäänkö johonkin muualle?
Ei, syödään täällä.
En päässyt silloin nauttimaan ateriasta.
Olen pahoillani.
Ei se mitään.
Nautitaan tällä kertaa.
Tehdään niin.
Sinun jälkeesi.
PARAS PÄIVÄ
Tekstitys: Mikko Alapuro
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen