A NEW YORK TIMES MODERN SZERELEM ROVATA NYOMÁN
BIZONYOS RÉSZLETEK A KÉPZELET SZÜLEMÉNYEI
Modern szerelem Tokióban
Kana, hoztál nekünk csokit?
-Az enyém kézzel készített, igaz? -Tőlem ugyan nem kaptok semmit!
-Miért nem? -Egyet sem?
Még udvariasságból sem?
-Nem. -Ne már! Csak egyet!
-Úgysincs kinek adnod! -Már odaadtam valakinek.
-Mi? Kinek? -A nevét kérjük.
-Üdv újra itt! -Sok szerencsét!
Később találkozunk. Ja, és ha beírod, hogy Valentin-nap, szívek esnek az égből.
Hót cuki!
Most, hogy mondod,
eszembe jutott, hogy Valentin-nap van.
Teljesen elfelejtettem!
Valentin-nap.
Nekem miért nem jönnek elő a szívek?
Már a Valentin-nap is lemondott rólam?
Túl öreg vagyok 63 évesen?
Mutatom, mi volt az, ami miatt sírtál a Valentin-napon.
Csak vicceltem. Rögtön tudtam, hogy a telefonom miatt nem működött.
Dehogy vicceltél! Ledöbbentél.
Folyton azt hajtogatod, hogy végeztél a szerelemmel,
de a lelked mélyén még mindig vágysz a romantikára.
Mondjuk érthető. Három éve váltál el.
Nem érdekel a romantika. Kicsit sem.
Ezért mondtam, hogy nyisd meg az appot, amit korábban küldtem.
Rajta, nyisd meg!
-Már mondtam, hogy nem. -Ne hülyéskedj! Most azonnal!
-Nyisd ki! Siess! -Jól van már. Nyitom.
-Ezt? -Aha.
Koppints rá! Tessék.
És?
Szóval itt mutatkozol be.
És
itt jelölöd be, milyen vonásokat keresel egy társban.
Aztán bejelölöd, aki tetszik.
És ha visszajelöl, akkor egyeztek.
Onnantól rajtatok múlik, hogy felveszitek-e a kapcsolatot.
Nos, mit szólsz hozzá?
Nem is tudom.
Általában én kezdeményezek.
Pár üzenet, csetelés,
és ha úgy tűnik, rendben van a pasi,
elmegyünk teázni.
Ja, hogy ezt te valóban használod is?
Nem úgy volt, hogy rendet raksz magad körül?
Mi? Ja, de.
Ez általában a 60. születésnappal köszönt be.
De hiába hajítasz ki mindent, az emlékek megmaradnak.
Idővel elhalványulnak.
Nem kell több kacat, sem emlék.
A sírtól azért még messze vagyunk.
-Ugye? -Ja.
Mi is a japán nők várható élettartama?
Nyolcvannyolc év, igaz?
Olyasmi.
Ami azt jelenti, hogy nem kell félni az újdonságoktól.
Ugye?
Új találkozások,
izgalmak, emlékek.
Túl fiatalok vagyunk még. Nem hervadunk.
Nos...
Hát...
Kösz, de nem.
HOGYAN LETT EGY RÉMÁLOM RANDIBÓL ÉLETEM LEGJOBBJA
Halló?
Azta, a Harajuku állomás teljesen másképp néz ki!
Valóban?
Akarod, hogy felhívjalak, ahogy terveztük?
Igen.
Idegesnek tűnsz. Az vagy?
Hogyne lennék!
Különben is, te árultál el.
Igen, tudom.
Az egész az én hibám. De Natsuko, a te döntésed volt.
Igen, tudom.
Az is, hogy hiába van meleg, nem rendelhetsz sört.
Tényleg? És ha ő is azt iszik?
Nem jó előjel, ha a pasi sört kér az első randin.
Natsuko, elég önfejű tudsz lenni,
szóval csak ésszel!
Jó, jó, mindjárt odaérek. Ne felejts el hívni később!
Bízhatsz bennem. Szia, és sok sikert!
Jól fogja érezni magát?
Nagyon remélem.
NATSUKO, 63 KÉPZŐMŰVÉSZET - TOKIÓBAN ÉL
Üdvözlöm!
-Ön bizonyára Kurata kisasszony. -Igen.
Örvendek. Hayami úr vagyok.
Én is örvendek.
Sajnálom, hogy késtem.
Nem késett, én érkeztem korán.
-Foglaljon helyet! -Köszönöm!
Jó napot!
-Jeges kávét kérek. -Jeges kávét. Máris.
Nos, örülök, hogy megismerhetem.
Szintúgy.
Nagyon lefoglalja a kurátori tevékenysége?
Végül is, igen.
Értem.
Ön pedig belsőépítész, ha jól tudom.
Félig-meddig nyugalmazott.
Ma is dolgozott?
Ja, hogy emiatt? Nem erről van szó.
Csak kivettem néhány könyvet a könyvtárból.
Bocsánat. Elnézést, hogy megvárattam. Itt a jeges kávéja.
Nagyon köszönöm.
Egészségére!
Ismét igen meleg napunk van.
Valóban.
-Futott ma? -Igen.
-Az itala. -Köszönöm.
Én csak a ház körül kocogtam egy kicsit.
Így is lenyűgöző. Merre fut?
A császári palota körül.
Ó, szóval az a típus!
A profilja láttán azt hittem, egyformák vagyunk.
Csak hobbiból fut?
Közel van a munkahelyemhez a császári palota.
Én nem bánom, ha poros leszek, szóval futok, ahol tudok.
Murva, aszfalt, mindegy. Persze különböző cipőben.
Milyen cipőben fut?
Sima futócipőben. Amit az üzletben javasoltak.
Ó, basszus! Az eladók nem mindig értenek hozzá.
Így megsérülhet. Jól van?
Hát, eddig nem volt gáz.
Küldjön fotót, és javasolok jó cipőket.
Lehet, nem látszik rajtam, de kétszer lefutottam a Tokió-maratont.
Az igen! Nem semmi!
Fussuk le a következőt együtt!
-Együtt? -Persze. Megmutatom, hogy kell.
Csak tessék!
-Elnézést, a munkahelyem. -Megértem.
Ha már itt tartunk, milyen hosszú táv megy?
Ki kell mennem a mosdóba.
Ott van.
Igen!
Halló?
Hogy megy?
Még nem tudom.
Fura a pasas?
Nem hinném. Mármint elsőre.
De elég nehezen oldódik a hangulat.
Miért?
Mert még soha nem csináltam ilyesmit!
Értem.
Jó, mondjuk te az egyetemi szerelmedhez mentél hozzá.
Mi?
Várjunk csak, ez nem is igaz.
Emlékszel?
Amikor először költöztetek külön?
Igen, és?
Akkor...
Na álljunk meg egy szóra!
Akkor?
Jézusom, miért emlékeztetsz rá?
Bocs.
Mindegy. Beszélgessetek!
És közben az ajkaid sugalljanak szerelmet.
Ennek semmi értelme.
Csak a lelkiállapotodra utalok.
Akarod, hogy újra felhívjalak?
Még egyszer, jó?
Nem lenne jobb inkább üzenetet küldeni?
Üzenetet küldök.
Szia! És hajrá!
Oké.
Jól szórakozik, főnök?
Úgy tűnik, jobban élvezi, mint Natsuko.
A csajos duma nagyon szórakoztat.
Csajos duma? Az meg mi?
Hogyhogy?
Már nem így hívják?
-Elnézést! -Semmi gond. Minden rendben?
-Igen. -Az jó.
Mellesleg megnéztem a filmet, amit e-mailben javasolt.
-Tetszett? -Igen.
-Micsoda alakítás! -Song Kang-ho!
Igen! Ő. És a művészeti rendezés is remek volt.
Az biztos.
Ó, hiszen hasonló a szakterületéhez. Természetes, hogy vonzódik hozzá.
Ugyan, az öné jóval közelebb áll hozzá.
Kortárs művészetre szakosodott, igaz?
Igen, de a múzeumban más korszakkal is foglalkozom.
Ma Da Vinciről vettem ki könyveket, a következő kiállításunk művészéről.
Valóban? Melyik kiadványt?
-Mutassam meg? -Persze.
Vaskos darab.
-Tessék! -Hú, tényleg nehéz.
Nem mondod!
Tudok főzni, de semmi extra.
Én mostanában saját készítésű, csípős curryben utazok.
Egy ideje trendinek számít.
Tízféle fűszert vettem hozzá.
Nagyon élvezem a "próba-szerencse"-megközelítést.
Inkább kísérletezés ez, nem is főzés.
De úgy tűnik, a barátaimnak ízlik.
Szereti a csípős curryt?
Étteremben igen.
A Grey-t javaslom, a Sancha-negyedben. A legjobb Tokióban, ha engem kérdez.
A tulaj a barátom.
Egy csapolt sört kérek!
-Micsoda? -Hozom!
Kérem, folytassa! Sancha-negyed?
Sancha? Hogy?
Sajnálom. Nem ihatok alkoholt.
Igen, tudom. A profilján szerepelt. Egyedül is menni fog, nem gáz.
Oké... Hol is tartottam?
A currynél, ugye? Beugrott.
Számomra bármilyen főzés kísérlet, nem csak a curry.
Nem követem a recepteket.
A főzés az eredetiségem kifejezése.
Különböző ízek jelölik a hangulatomat.
Ön főz, Ishii kisasszony?
Nos, igen.
Azta. Nem olyan típusnak tűnik.
Iszunk még valamit?
Jól hangzik.
-Elnézést, a söre. -Köszönöm.
Nem baj, ha iszom egy sört?
Dehogy! Én is kérek egyet.
Csak tessék.
Elnézést!
Egyszerűen csodás. Hwang Jung-mint csak ajánlani tudom.
Bármit el tud játszani, az elbűvölő úrtól a hidegvérű gengszterig.
Egy pillanat!
Ó, sajnálom, elkapott a hév.
Jaj, semmi ilyesmi. Csak le akarom jegyezni.
Egy pillanat. Mindjárt megvan.
-Hwang Jung-myeon. -Nem, Hwang Jung-min.
Ó, tényleg, Jung-min.
Igen.
És mi volt a címe annak a filmnek?
Új világ. Meg kell néznie.
Egy noir. Szereti az olyasmit?
Régebben sok hong-kongi noirt néztem.
Remek. Akkor az Asurát se hagyja ki.
Az Óda az apámhoz is nagyszerű.
-Inkább emberi drámának nevezném. -Oké.
Persze...
A futsalnak megvan a maga varázsa.
Ne értse félre, de a foci az igazi.
Csapatmunka, taktikai variációk...
Nem kéne annyit hajtogatnia, hogy én, nekem, szerintem...
Kiábrándító.
Mi?
Mondjuk úgy, hogy nem klappolunk.
Kellemes életet!
-Bocsánat, gyors leszek. -Csak nyugodtan!
Most jön.
Hurrá!
Sör.
-Hurrá! -Hurrá!
-Hát... -Igen?
Ráér még?
Igen. Semmi különösebb dolgom nincs.
Ha gondolja, ismerek egy remek spanyol éttermet.
Nincs kedve velem vacsorázni?
Dehogynem.
Fantasztikus.
De még korán van.
Mi lenne, ha sétálnánk egyet?
Jól hangzik.
Régen jártam már Harajukuban.
Én legalább 20 éve nem.
-Hozom én. -Nem, köszönöm.
Nehéznek tűnik.
Már hozzászoktam.
Akkor cipeljük felváltva!
Ön hozza ezt első körben.
Jól van.
-Nem hinném, hogy erre kell menni. -Határozottan emlékszem, hogy erre van.
Nem, szerintem a Penny Lane egy kicsit lejjebb van.
Nem. Biztos, hogy erre kell menni.
Ha ragaszkodik hozzá, nem bánom.
Menjünk!
Ez furcsa. Megesküdtem volna, hogy itt van.
Bezárt volna?
Nem, én biztosra mondom, hogy a következő utcában van.
Kérem, kövessen!
Na jó.
Látja? Itt van.
Ó, tényleg! Igaza volt.
Nem emlékeztem, hogy ennyire mélyen bent van.
A bejárat is teljesen máshogy néz ki.
Igen.
Ennek kell lennie.
Változnak a dolgok.
Ötven éve nem jártam itt.
Én 40.
Hihetetlen, hogy még megvan.
Valahol örülök neki.
Én is.
Szóval...
Az utca mindig ilyen volt?
Az emlékeink megbízhatatlanok.
Ez csak azt jelenti, hogy a város él és virul.
És ez jó dolog.
Értem.
Akkor nem a korom miatt van.
Egyetértünk.
Azt hiszem, most rajtam a sor a táskával.
Hagyja csak!
Álljon meg!
Szerintem mindenki cipelje a saját cuccát,
ha nő, ha férfi.
Ebben van valami.
Akkor vigyük közösen!
Hogy mondja?
Ez meg mi?
Ez nem volt itt korábban, ugye?
TROPIKÁRIUM
Igaza van.
Kukkantsunk be?
Rendben.
Van egy olyan érzésem, hogy kilógunk innen.
Igaza van.
Egy ideje így érzem.
Körbenézhetek?
Persze.
-Helló! -Üdvözlöm!
-Finomnak tűnnek. -Vegye le nyugodtan!
Jöjjön csak!
-Elnézést! -Igen?
-Ezt elviszem. -Ezt?
-Igen. -800 jen lesz.
Köszönöm.
-Belepakol? -Igen.
Nagyon köszönöm.
Ó, vett egyet a könyveim miatt? Sajnálom.
Nincs mit. Bevásárláshoz is tökéletes.
Örülök, hogy találtam egy jót.
-Itt a visszajáró. -Köszönöm!
Nagyon köszönöm!
De jó illata van itt valaminek!
Ez tuti curry.
-Ő az, ugye? -Ő hát.
Üdvözlöm önöket!
Nem kéne...
Jó.
Mit adhatok?
Ők ketten is olyan randin voltak, mint mi.
Online egyeztek, utána randiztak.
Kár, hogy ennyire erőlködött a srác.
Gondolja? Valóban akarta a dolgot?
A múltam 30 évvel ezelőtti, sötét korszakára emlékeztetett.
Sötét korszak a múltban?
Részem volt egy nagyon traumatikus első randiban.
Tíz évnyi házasság után kis időre szétmentünk a férjemmel.
A különélésünk alatt randiztam
egy teljesen idegen férfival. Katasztrofális volt.
Azta!
A partnerem meg folyton csak magáról beszélt.
Pont mint az a srác, ott. Sőt, még többet.
Mintha mindenben fölém akart volna kerekedni.
Nem erről volt szó. Férfiként állíthatom, hogy a kétségbeesés szélén állt.
Nevezzük ifjonti hevületnek.
Hogy is fogalmazzak...
Kétlem, hogy a randipartnere direkt akart volna maga fölé kerekedni.
Nem rosszabb, ha önkéntelenül tette?
Szóval, mi történt?
A randi végén elhívott egy másodikra.
Látja? Kedvelte magát. Szerette volna, ha ön is kedveli.
Ebben az esetben nagyon rosszul állt hozzá.
Az igazi probléma csak ezután jött.
Volt jegye egy darabra, és meghívott.
A színtársulat utolsó előadása volt,
és nagyon szerettem volna megnézni.
De nem tudtam jó helyre szóló jegyeket keríteni,
így már le is mondtam róla.
Két napon át tépelődtem.
És?
Képtelen lettem volna még egyszer elviselni a társaságát,
így azt hazudtam neki, hogy kibékültem a férjemmel,
és elutasítottam.
Szóval hazudott neki?
Igen, szörnyű alak vagyok.
Ezért is nyűgözött le, ahogy az a lány
karakánul megmondta, mit érez.
Én meg szörnyűséges hazugsággal húztam ki magam egy randi alól.
Fura, de a férjemmel tényleg összejöttünk nem sokkal később.
Aztán meg csak elváltunk.
Hogy akadt rá erre a rémes alakra?
Levelezőtársak voltunk.
Mekkorát változott a világ!
Egy filmmagazinban láttam egy hirdetést. Akkoriban mindenhol voltak hasonlók.
Szerettem volna megismeri valakit, akinek hasonló az érdeklődési köre.
A mozitárs.
Igen, az volt az!
Várjunk csak! Honnan tudja?
-Igen, az. -Az bizony.
A mozitárs. Minden beugrott!
Csodálatos leveleket írt.
A stílusa szerény volt, de olyan választékos, amire felfigyeltem.
Gyönyörű volt a kézírása is.
Szóval meg voltam győződve róla, hogy olyan lesz, mint papíron.
De a randin nagyon arrogáns volt.
Megdöbbentem.
El sem hittem, hogy ő írta a leveleket.
Pedig én írtam őket.
Rólam beszélt ezidáig.
Hogy micsoda?
A rémes randipartnere
én voltam.
Ugyan már! Jó vicc, majdnem bevettem.
Maga egyáltalán nem olyan.
A bank előtt, a kereszteződésben.
A magazin legfrissebb száma a jel.
A színdarab pedig a Yume no Yuminsha színtársulat előadása volt.
Micsoda? Én ezt... Mi van?
Ó!
Most, hogy mondta,
valóban sokat beszéltem.
Izgulhattam, hiszen maga kurátor volt már akkor is.
Nem akartam, hogy valami közönséges hülyének tartson.
Nagyon vonzónak találtam, ezért igyekeztem lenyűgözni.
Nem akartam, hogy gyűlöljön.
De persze pont ez lett belőle.
Én...
Nagyon restellem.
Gondolom, most menne.
Nem, nem úgy értettem.
Sajnálom, hogy ilyen rémes dolgokat mondtam magáról.
Képes voltam...
a szörnyű és traumatikus szavakat használni.
De igaza volt.
De ilyet nem szokás az érintettek szemébe mondani.
Semmi gond. Nem tudhatta.
Különben is, hálás vagyok.
Miután visszautasított, megismerkedtem a néhai feleségemmel.
Mi is újra összejöttünk,
és született egy lányom.
Nos,
azt írta, hogy egy flamenco-műsorra szívesen benevezne.
Igen.
Azért írta, mert megkérdeztem.
Ezért kezdtem használni a randialkalmazást.
Hű, ez Rocio Molina.
Honnan kerített ilyen príma jegyeket?
Mindent elkövettem, hogy szerezhessek kettőt.
Úgy volt, hogy egy barátommal megyek.
De közbejött neki egy üzleti út.
Szóval...
elkezdtem keresni
egy új barátot, aki eljönne velem.
Úgy érti...
Hogy én? Biztos benne?
Ha elfogadja a meghívást.
Nagyon szívesen.
Itt is vagyunk.
De, ugye...
30 éve is itt voltunk.
Tényleg?
Nekem is csak most ugrott be.
Menjünk máshova?
Ne, együnk itt!
Akkor nem tudtam az ízekre koncentrálni.
Nagyon sajnálom!
Semmi baj!
Most kiélvezhetjük.
Legyen úgy!
Csak ön után.
A LEGJOBB NAP
A feliratot fordította: Varga Attila
Kreatív supervisor Hegyi Júlia