INSPIRERT AV NEW YORK TIMES' SPALTE MODERN LOVE
ENKELTE ELEMENTER ER OPPDIKTET
Kana, har du sjokolade til oss?
-Min er håndlaget, ikke sant? -Dere to får ikke noe av meg.
-Hvorfor ikke? -Ingenting?
Ikke engang valentinssjokolade?
-Nei. -Kom igjen! Bare én!
-Du har ingen å gi til! -Jeg har gitt dem bort.
-Hva? Til hvem? -Si det.
-Velkommen tilbake. -Lykke til.
Ses senere. Forresten, det regner hjerter når du skriver "valentinsdagen".
Så søtt!
Nå som du nevner det,
kom jeg nettopp på at det er valentinsdagen i dag.
Jeg glemte det helt!
Valentinsdagen.
Hvorfor kommer det ingen hjerter hos meg?
Har valentinsdagen også gitt meg opp helt?
Er 63 for gammelt?
Her er det som fikk deg til å gråte fordi valentinsdagen hadde etterlatt deg.
Jeg tullet. Jeg visste det var på grunn av telefonmodellen.
Nei, du tullet ikke. Du var helt sjokkert.
Du sier stadig at du er ferdig med kjærlighet,
men innerst inne vil du fortsatt ha romantikk.
Du har vært skilt i tre år nå, så det gir mening.
Jeg har ingen interesse av romantikk.
Det var derfor jeg ba deg åpne appen jeg sendte deg.
Åpne den.
-Nei, har jeg sagt. -Seriøst. Nå.
-Åpne den. Fort deg. -Greit, jeg skal gjøre det.
-Denne? -Ja. Den.
Trykk på den. Der.
Og?
Det er her du introduserer deg.
Og
dette er egenskapene du er ute etter hos en partner.
Så krysser du av på de du liker.
Hvis han også gir deg et kryss, matcher dere.
Så er det opp til deg å ta kontakt eller ikke.
Hva sier du?
Jeg vet ikke.
Jeg tar kontakt med dem først.
Og så, når vi har tekstet en stund,
hvis de virker verdt å møte,
går vi ut og tar en te.
Så du bruker den?
Hadde ikke du begynt å rydde opp?
Hva? Jo.
Vi får alle lyst til å rydde litt opp når vi fyller 60.
Opprydding, men minnene gjenstår.
Men til slutt forsvinner selv minnene.
Ingen flere ting. Ingen flere minner.
Men slutten på livet er ennå langt unna.
-Ikke sant? -Ja.
Hva er forventet levealder for japanske kvinner?
Åttiåtte, ikke sant?
Noe slikt.
Som betyr at vi må holde ting nye.
Ikke sant?
Nye møter.
Ny spenning. Nye minner.
Vi er for unge til å visne hen.
Vel...
Nå?
Nei takk.
HVORDAN MIN VERSTE DATE BLE MIN BESTE
Hallo?
Jøss! Harajuku stasjon ser helt annerledes ut!
Gjør den?
Uansett, vil du at jeg skal ringe deg som planlagt?
Ja.
Du høres nervøs ut. Er du det?
Selvfølgelig!
Uansett var det du som forrådte meg.
Jeg vet det.
Det er min feil. Men Natsuko, det var jo ditt valg.
Ja. Jeg vet det.
Og ikke bestill øl med en gang bare fordi det er varmt ute.
Ikke? Selv ikke om han gjør det?
Jeg ville ikke vært sikker på en mann som bestiller øl om dagen på første date.
Natsuko, du kan være litt sta,
så pass på deg selv.
Ja. Jeg er nesten framme, så ikke glem å ringe meg etterpå.
Overlat det til meg. Ha det. Lykke til!
Tror du det går bra med Natsuko?
Jeg håper iallfall det.
NATSUKO, 63 KUNST - BOR I TOKYO
Velkommen.
-Du må være fru Kurata. -Ja.
Hyggelig å hilse på deg. Jeg er Hayami.
Hyggelig å hilse på deg også.
Jeg beklager forsinkelsen.
Ikke noe problem. Jeg kom altfor tidlig.
-Sitt. -Ok.
Hallo. Velkommen.
-Kan jeg få en iskaffe? -Absolutt.
Nok en gang, en fornøyelse å bli kjent med deg.
En fornøyelse for meg også.
Er det mye å gjøre som kurator?
Det er vel det.
Jeg forstår.
Så du jobber med interiørdesign?
Jeg er delvis pensjonert nå.
Jobbet du i dag også?
Å, dette? Det er ikke det.
Jeg lånte bare materiale fra biblioteket som jeg trengte.
Unnskyld. Beklager forsinkelsen. Her er iskaffen.
Tusen takk.
Håper det smaker.
Det er nok en varm dag.
Helt klart.
-Jøss! Løp du også i dag? -Ja.
-Drikken din. -Takk.
Jeg tok bare en rask løpetur rundt huset i dag.
Det er uansett imponerende. Hvor pleier du å løpe?
Rundt Keiserpalasset.
Så du er den type jogger!
Jeg trodde vi var samme type da jeg leste profilen din.
Er du Keiserpalass-typen?
Det er nært kontoret.
Jeg bryr meg ikke om jord, så jeg løper hvor som helst.
Jord, asfalt, samme hva. Jeg bytter selvfølgelig sko.
Hva slags sko bruker du?
Normale joggesko. De som butikken anbefalte.
Noen forhandlere har ikke peiling.
Du kan skade føttene. Går det bra?
Ja. Så langt.
Send meg et bilde senere. Jeg kan gi deg tips.
Ser kanskje ikke slik ut, men jeg har løpt Tokyo maraton to ganger.
Jøss! Det er flott.
La oss løpe neste gang.
-Sammen? -Ja. Jeg skal vise deg.
Vær så god.
-Beklager. Det er jobb. -Jeg forstår.
Kan du løpe lange distanser?
Jeg må på toalettet.
Det er rett bak der.
Ja!
Hallo?
Hvordan går det?
Vanskelig å si.
Er han en raring?
Jeg tror ikke det. Så langt.
Men vi klarer ikke å bryte isen.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg aldri har gjort noe slikt før.
Jeg forstår.
Det gir mening, siden du giftet deg med collegekjæresten.
Hva?
Det er ikke sant.
Husker du?
Da du og mannen din ble separert for første gang.
Hva med det?
Det...
Vent litt.
Det?
Hvorfor minner du meg på det?
Min feil.
Uansett, bare snakk.
Snakk som om kjærligheten selv kommer fra leppene dine.
Vent litt. Dette gir ikke mening.
Det er bare en sinnstilstand.
Vil du at jeg skal ringe igjen?
Bare én gang til.
Er det ikke bedre å tekste neste gang?
Da tekster jeg deg.
Ha det. Kjør på!
Ok.
Har du det gøy, sjef?
Kanskje du er mer interessert enn Natsuko?
Men jentesnakk er så gøy!
Jentesnakk? Hva er det?
Hva?
Sier ikke folk "jentesnakk" lenger?
-Beklager det. -Slett ikke. Er alt i orden?
-Ja. -Det er bra.
Forresten så jeg filmen du anbefalte i e-posten.
-Hva syntes du? -Jeg likte den.
-For en skuespiller! -Song Kang-Ho!
Ja! Han. Og det visuelle var også flott.
Helt klart.
Det stemmer. Du jobber med design, så du er opptatt av det.
Nei, jeg er ingenting sammenlignet med deg.
Så din ekspertise er samtidskunst?
Ja, men jeg jobber med alt.
Bøkene jeg lånte i dag, handler om Da Vinci, for neste utstilling.
Å ja? Hva handler den om?
-Skal jeg vise deg? -Ja.
Den er litt tung.
-Her. -Helt klart!
Sier du det?
Jeg lager mat, men ikke noe spesielt.
Jeg er interessert i sterk karri fra bunnen av. Hørt om det?
Det har vært trendy en stund.
Uansett, jeg kjøpte ti forskjellige krydder.
Jeg liker å å lage mat ved prøving og feiling.
Det er mer et eksperiment enn matlaging.
Men vennene mine ser ut til å like det.
Liker du sterk karri?
Jeg går på restaurant for å spise det.
Da anbefaler jeg Grey i Sancha. Den beste i Tokyo, spør du meg.
Jeg er en venn av eieren.
Kan jeg få en fatøl?
-Hva? -Skal bli!
Fortsett. Sancha?
Sancha? Hva?
Beklager. Jeg kan ikke drikke alkohol.
Jeg vet det. Det sto i profilen din. Jeg drikker alene. Det går fint.
Ja... Hvor var jeg?
Karri, ikke sant? Nå husker jeg det.
For meg er all matlaging et eksperiment, ikke bare karri.
Å følge en oppskrift er ikke noe for meg.
For meg handler matlaging om jakten på det originale.
Jeg varierer smaken basert på humøret.
Lager du mat, Ishii?
Ja.
Jøss. Du virker ikke som typen.
Skal vi ta en drink til?
Det høres bra ut.
-Unnskyld Her er ølen din. -Takk.
Er det greit om jeg tar en øl?
Klart det. Jeg tar også en.
Gjør det.
Unnskyld.
Han er helt nydelig. Jeg anbefaler Hwang Jung-min.
Han kan spille hva som helst, fra sjarmerende til kaldblodig gangster.
Et øyeblikk.
Beklager, jeg ble revet med.
Nei, det er ikke det. Jeg ville skrive det ned.
Vent litt. Et øyeblikk.
-Hwang Jung-myeon. -Nei, Hwang Jung-min.
Unnskyld. Jung-min.
Ja.
Og hva het filmen?
Sinsegye. Den må du se.
Det er film noir. Er det greit for deg?
Ja. Jeg pleide å se noir-filmer fra Hongkong stadig vekk.
Bra. Da må du se Asura også.
Jeg anbefaler også Gukjesijang.
-Det er en dramafilm. -Ok.
Klart det...
Futsal har sin sjarm.
Ikke ta det ille opp, men jeg synes fotball er best.
Det handler om spillet og samarbeidet...
Du burde slutte å si "jeg", "meg", og "min oppfatning".
Det er en turnoff.
Hva?
La oss bare si at vi ikke fant tonen.
Ha et fint liv!
-Beklager. Jeg skal være rask. -Ikke tenk på meg.
Her kommer det.
Ja!
Øl.
-Ja! -Ja!
-Vel... -Ja?
Har du fortsatt tid etter dette?
Ja. Jeg har ingen spesielle planer.
Hvis du har lyst, vet jeg om en spansk restaurant.
Hva sier du til å spise middag der?
Gjerne.
Fantastisk.
Men det er fortsatt for tidlig.
Hva med å spasere en tur rundt her?
Det høres bra ut.
Svært gjerne. Har ikke vært i Harajuku på en evighet.
Jeg også. Har ikke vært her på 20 år.
-Jeg skal bære denne for deg. -Nei, jeg skal bære den.
Den ser tung ut.
Jeg er vant til det.
La oss veksle på det.
Du bærer den først.
Greit.
-Jeg tror ikke det er den veien. -Jo, helt klart denne veien.
Nei, jeg tror Penny Lane er litt lenger ned.
Nei, jeg er sikker på at det er denne veien.
Hvis du insisterer, la oss prøve din vei.
La oss gå.
Så rart. Jeg kunne ha sverget på at det var her.
Kanskje den er stengt?
Nei, jeg er sikker på at det er den andre gata.
Følg meg.
Greit.
Ser du? Den er rett her.
Jøss, du har rett!
Jeg kan ikke huske at den var så langt inn.
Inngangen ser også helt annerledes ut.
Ja.
Men det må være her.
Vel, ting forandrer seg.
Det er 50 år siden sist jeg gikk inn hit.
Det er over 40 år for meg.
Utrolig at den er her fortsatt.
Ja. Jeg er glad for å se det.
Jeg også.
Så...
Så gata slik ut?
Minner kan være så upålitelige.
Det betyr at byen fortsatt lever i beste velgående.
Jeg tror det er bra.
Jeg forstår.
Så vi kan si det ikke er på grunn av alderen min, da.
Enig.
Jeg tror det er min tur til å bære sekken.
Det er greit.
Du.
Jeg synes bare at folk bør bære sine egne ting,
samme om de er menn eller kvinner.
Det gir mening.
Så la oss bære den sammen.
Unnskyld?
Hva er dette?
Denne var ikke her før, var den vel?
Du har rett.
Skal vi ta en titt?
Gjerne.
Jeg føler at vi skiller oss ut.
Vi gjør det.
Vi har gjort det en stund.
Gjør det noe om jeg tar en titt?
Slett ikke.
-Hallo. -Velkommen.
-De ser nydelige ut. -Ta en titt.
Kom inn.
-Unnskyld. -Ja?
-Jeg tar denne. -Denne?
-Ja. -Det blir 800 yen.
Takk.
-Bruker du den? -Ja.
Tusen takk.
Beklager. Du kjøpte den på grunn av bøkene mine.
Nei da. Jeg ville ha en når jeg handler til vanlig.
Jeg er glad jeg fant en.
-Her er vekslepengene. -Ja, takk.
Tusen takk.
Det er noe som lukter godt.
Det er helt klart karri.
-Det er ham, ikke sant? -Ja.
Velkommen.
Skal vi?
Ja, kanskje det.
Hva vil dere ha?
De to gjorde sikkert det samme som oss.
Ja. På en første date etter en match.
Det er synd han prøvde så hardt.
Synes du? Prøvde han egentlig?
Han minnet meg om min mørke fortid for 30 år siden.
Mørke fortid?
Jeg hadde en traumatisk opplevelse med et første stevnemøte.
Ti år inn i ekteskapet ble min mann og jeg separert en stund.
I løpet av den tida var jeg på et stevnemøte
med en jeg aldri hadde møtt. Det var en katastrofe.
Jøss.
Fyren snakket bare i vei om seg selv.
Som den fyren der borte. Nei, faktisk verre.
Som om han prøvde å få et overtak.
Slett ikke. Jeg er mann selv, og han var nok desperat.
Kall det ungdommelig ubetenksomhet.
Hvordan skal jeg si det...
Jeg tviler på at han prøvde å få overtaket.
Er det ikke verre om han gjorde det utilsiktet?
Så hva skjedde med dere?
På slutten av stevnemøtet ba han meg ut på nytt.
Ser du? Han likte deg, så han prøvde å få deg til å like ham.
I så fall var tilnærmingen helt feil.
Problemet var det som kom etterpå.
Han hadde billetter til et teaterstykke, og inviterte meg med.
Det var teaterkompaniets siste forestilling,
og det var et stykke jeg ville se.
Men jeg fikk ikke tak i gode billetter,
så jeg hadde gitt opp ideen om å dra.
Jeg vurderte det i to dager.
Og?
Jeg orket ikke å se ham igjen,
så jeg løy og sa jeg var sammen med mannen min igjen,
og avviste ham.
Så du løy?
Ja, jeg er et fryktelig menneske.
Da jeg så jenta ved siden av oss si akkurat hva hun følte,
ble jeg imponert.
Mens jeg var så fæl og løy bare for å komme ut av det.
Det morsomme er at jeg faktisk ble sammen med min mann igjen rett etterpå.
Men vi endte opp med å skille oss.
Så hvordan fant du denne fryktelige fyren i utgangspunktet?
Vi var brevvenner.
Som tidene har forandret seg.
Et filmmagasin hadde brevvenn-annonse. De var overalt på den tida, husker du?
Jeg ville møte noen jeg hadde noe til felles med.
Kinofølget.
Ja! Det var det!
Hva? Hvordan visste du det?
-Det stemmer. -Jepp.
Kinofølget. Det vekker minner.
Brevene hans var nydelige.
Han skrev upretensiøst, men med litterære uttrykk som utmerket seg.
Håndskriften hans var også vakker.
Så jeg tenkte meg at han var nydelig.
Men da vi møttes, prøvde han å få overtaket.
Jeg ble helt sjokkert.
Jeg tenkte: "Var det du som skrev de brevene?"
Ja, jeg gjorde det.
Jeg er mannen du snakker om.
Hva?
Mannen fra mareritt-stevnemøtet
er meg.
Kom igjen! Slutt. Du fikk meg nesten til å tro det.
Du ligner jo ikke.
Vi møttes foran banken ved krysset.
Det siste nummeret av magasinet var signalet vårt.
Jeg inviterte deg til et skuespill med Yume no Yuminsha-teatertroppen.
Hva? Beklager... Hva?
Å.
Når jeg tenker tilbake på det,
kan jeg ha snakket for mye.
Jeg kan ha vært nervøs siden du var kurator.
Jeg ville ikke at du skulle tro at jeg bare var en dum fyr.
Du var attraktiv, så jeg satte alle kluter til.
Jeg ville ikke at du skulle hate meg.
Pussig nok var det akkurat det som skjedde.
Jeg...
Jeg beklager.
Jeg antar du ønsker å gå nå.
Nei, det var ikke det jeg mente.
Jeg beklager at jeg var så frekk og sa så fæle ting om deg.
Jeg sa tilmed...
Ting som "fryktelig" og "traumatisk".
Men det var sant.
Men det er ikke slikt man sier foran den det gjelder.
Det er greit. Du visste ikke det.
Dessuten er jeg takknemlig.
Etter at du avviste meg, traff jeg min nå avdøde kone.
Vi ble også sammen igjen
og ble velsignet med en datter.
Vel,
du sa i e-posten din at du ville se en flamenco-forestilling.
Ja.
Vel, du sa det fordi jeg spurte deg.
Grunnen til at jeg begynte å bruke en dateapp, er dette.
Jøss. Det er Rocio Molina.
Hvordan fikk du tak i billetter?
Jeg gjorde alt for å få tak i dem.
Jeg skulle egentlig gå med en venn.
Men hun dobbeltbooket en forretningsreise til utlandet.
Så...
...jeg begynte å lete,
i håp om å finne en ny venn som ville gå med meg.
Du mener...
Meg? Er du sikker?
Hvis det er greit for deg.
Svært gjerne.
Her er det.
Men faktisk
var det hit vi kom for 30 år siden også.
Er det sant?
Jeg kom akkurat på det selv.
Skal vi dra et annet sted?
Nei, la oss spise her.
Jeg fikk ikke anledning til å nyte måltidet da.
Jeg beklager.
Det er helt i orden.
La oss nyte det denne gangen.
La oss det.
Etter deg.
DEN BESTE DAGEN
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Gry Impelluso