INSPIRERAD AV NEW YORK TIMES KOLUMNEN MODERN LOVE
VISSA ELEMENT ÄR FIKTIVA
Kana! Har du chokladbitar till oss?
-Hemgjorda, eller hur? -Ni två får inga av mig.
-Varför inte? -Inga alls?
Du kan väl vara lite snäll?
-Nej. -Kom igen! Bara en!
-Du har ingen annan att ge dem till! -Jag gav bort dem.
-Vad? Till vem? -Berätta.
-Välkommen tillbaka. -Lycka till.
Vi ses senare. Och du, det regnar hjärtan när man skriver "alla hjärtans dag".
Så gulligt!
Ja, vi ses sen. Just det,
det är ju alla hjärtans dag idag.
Jag glömde!
Alla hjärtans dag.
Det kom inga hjärtan. Varför?
Har alla hjärtans dag gett upp på mig också?
Är jag för gammal vid 63?
Här. När du grät över hur alla hjärtans dag hade övergett dig.
Jag bara skojade. Jag förstod att det berodde på min telefonmodell.
Nej, du skojade inte. Du blev helt chockad.
Du säger jämt att du är klar med kärleken,
men innerst inne vill du fortfarande ha romantik.
Du har varit skild i tre år nu, så det är helt naturligt.
Jag är inte intresserad av romantik. Inte alls.
Det var därför jag skickade dig appen.
Öppna den.
-Jag har redan sagt nej. - Allvarligt, gör det nu.
-Öppna den. Skynda dig. -Okej. Jag ska.
-Den här? -Ja. Den.
Tryck på den.
Och?
Okej, här presenterar du dig.
Och här
skriver du egenskaperna du söker hos en partner.
Sen sätter du en bock på dem du gillar.
Om han också ger dig en bock, är ni matchade.
Därefter är det upp till er om ni vill ta kontakt eller inte.
Vad säger du?
Jag vet inte.
Jag brukar kontakta dem först.
När vi har skrivit till varandra ett tag,
och om de verkar intressanta,
går vi ut och dricker te.
Vänta. Så du använder den verkligen?
Sa du inte att du har börjat rensa hemma?
Vad? Jo visst.
Alla vill börja slänga saker när de blir 60.
Men minnena finns kvar.
Men till slut bleknar minnen också.
Inga fler saker. Inga fler minnen.
Men vi har fortfarande tid kvar att leva.
-Eller hur? -Ja.
Vad är medellivslängden för japanska kvinnor?
Åttioåtta, eller hur?
Nåt sånt.
Vi måste hålla oss igång.
Eller hur?
Nya möten.
Nya nöjen. Nya minnen.
Vi är för unga för att vissna bort.
Jaha...
Nå?
Nej, tack.
Hur min sämsta dejt någonsin Blev min bästa
Hallå?
Harajukus station ser helt annorlunda ut!
Gör den det?
Vill du att jag ska ringa dig som vi sa?
Ja.
Du låter nervös. Är du det?
Såklart är jag det!
Bara för att du lurade mig.
Jag vet.
Allt är mitt fel. Men Natsuko, det var ditt beslut.
Ja, frun. Jag vet.
Och trots att det är varmt ska du inte genast beställa en öl.
Vad? Även om han beställer en?
Jag skulle inte lita på en man som beställer öl på dagtid på första dejten.
Natsuko, du kan vara lite envis,
så lägg band på dig.
Jaja. Jag är nästan framme. Glöm inte att ringa mig senare.
Jag lovar. Hej då. Lycka till!
Tror du att det går bra för Natsuko?
Jag hoppas verkligen det.
NATSUKO, 63, KONSTLÄRARE, BOR I TOKYO
Välkommen.
-Du måste vara fröken Kurata. -Ja.
Trevligt att träffas. Jag är Hayami.
Trevligt att träffas.
Ursäkta att jag är sen.
Inte alls. Jag kom alldeles för tidigt.
-Varsågod och sitt. -Tack.
Hej. Välkommen.
-Iskaffe, tack. -Iskaffe, visst.
Återigen, det är ett nöje att få lära känna dig.
Detsamma.
Så, håller ditt jobb som intendent dig väldigt upptagen?
Jag antar det.
Jag förstår.
Och du jobbar med inredning, eller hur?
Tja, jag är halvpensionär nuförtiden.
Jobbade du idag också?
Åh, det här? Nej då.
Jag lånade lite material som jag behövde från biblioteket.
Ursäkta att du fick vänta. Här är ditt iskaffe.
Tack så mycket.
Hoppas att det smakar.
Det är varmt idag också.
Verkligen.
-Oj! Sprang du idag också? -Ja.
-Din dricka. -Tack.
Jag tog bara en lätt joggingtur runt huset idag.
Det är ändå imponerande. Var brukar du springa?
Runt kejsarpalatset.
Åh, så du är den sortens löpare!
Jag som trodde att vi var samma typ när jag läste din profil.
Du är kejsarpalatstypen.
Det är nära kontoret.
Jag har inget emot att smutsa ner mig, jag springer var som helst.
Jord, asfalt, vad som helst. Fast inte med samma skor.
Vilka skor använder du?
Vanliga joggingskor som de rekommenderade i affären.
Vissa affärsbiträden vet inte alls vad de gör,
och man kan skada fötterna. Men du är okej?
Ja. Hittills.
Skicka ett foto till mig sen. Jag kan ge dig tips.
Jag har faktiskt sprungit Tokyo Marathon två gånger.
Oj! Fantastiskt.
Vi kan springa ihop nån dag.
-Ihop? -Visst. Jag kan lära dig.
Inga problem.
-Ursäkta. Det är från jobbet. -Jag förstår.
Springer du distans också?
Jag måste gå på toaletten.
Den är där borta.
Ja!
Hallå?
Hur går det?
Det är svårt att säga.
Han är väl ingen knäppis?
Jag tror inte det. Än så länge.
Men det är svårt att bryta isen.
Varför det?
För jag har aldrig gjort sånt här förut.
Jag förstår.
Det är ju logiskt, du gifte ju dig med din ungdomsförälskelse.
Vad?
Nej, det stämmer ju inte.
Minns du?
När du och din man separerade första gången.
Vad menar du?
Den där...
Vänta lite.
Den där?
Jösses, varför påminna mig om det?
Mitt fel.
Hur som helst, prata bara.
Prata med kärlek på läpparna.
Vänta lite. Du pratar nonsens.
Det handlar om sinnesstämning.
Ska jag ringa dig igen?
Bara en gång till, okej?
Varför sms:ar ni inte istället?
Jag sms:ar dig då.
Hej då. Kom igen nu!
Okej.
Har du kul, chefen?
Du kanske gillar det mer än Natsuko.
Men tjejsnack är så kul!
Vad är tjejsnack för nåt?
Vad?
Säger man inte "tjejsnack" längre?
-Ursäkta mig. -Ingen fara alls. Allt okej på jobbet?
-Ja. -Vad bra.
Jag såg förresten filmen du rekommenderade i ditt mejl.
-Vad tyckte du? -Jag gillade den.
-Vilken skådespelare! -Song Kang-Ho!
Ja! Det är han. Och scenografin var också fantastisk.
Verkligen.
Just det. Du jobbar inom design, så det är klart att du tänker på det.
Nej, jag är inget i jämförelse med dig.
Så, din specialitet är samtida konst, eller hur?
Ja, men jag arbetar även med annat.
Böckerna jag lånade idag handlar om Da Vinci, inför vår nästa utställning.
Jaså? Vilken sorts utställning?
-Ska jag visa dig? -Gärna.
Den är lite tung.
-Här. -Verkligen!
Är det så?
Jag lagar mat, men inget särskilt.
Jag gillar att göra kryddad curry från grunden. Har du hört om det?
Det har varit trendigt länge nu.
Jag fick köpa typ tio olika kryddor.
Jag gillar att lära mig genom försök och misstag.
Det är mer som experiment än matlagning.
Men mina vänner verkar gilla det.
Gillar du kryddad curry?
Jag brukar äta det på restaurang.
Då rekommenderar jag Grey i Sangenjaya. Den är bäst i Tokyo, om du frågar mig.
Jag är vän med ägaren.
En fatöl, tack!
-Vad? -Kommer strax!
Fortsätt. Sancha?
Sancha? Vad?
Förlåt. Jag dricker inte alkohol.
Jag vet. Det stod i din profil. Jag dricker själv. Bry dig inte om mig.
Jaha... Vad var det jag sa?
Curry, eller hur? Nu minns jag.
Inte bara curry, utan all slags matlagning är ett experiment.
Att följa ett recept är inte min grej.
Matlagning handlar om att sträva efter originalitet.
Jag varierar smakprofilen utifrån humöret.
Lagar du mat, fröken Ishii?
Ja, det gör jag.
Oj. Du verkar inte vara den typen.
Ska vi ta nåt mer att dricka?
Det låter bra.
-Ursäkta. Här är din öl. -Tack.
Går det bra om jag tar en öl?
Visst. Jag tar nog också en.
Gör det.
Ursäkta mig.
Han är helt underbar. Jag rekommenderar Hwang Jung-Min.
Han kan spela vad som helst, från charmör till kallblodig gangster.
Ursäkta ett ögonblick.
Ursäkta. Jag blev lite exalterad.
Inte alls. Jag ville bara skriva ner det.
Vänta lite. Ett ögonblick bara.
-Hwang Jung-myeon. -Nej, Hwang Jung-min.
Ursäkta. Jung-min.
Ja.
Och vad hette filmen?
New World. Den måste du se.
Det är film noir. Gillar du dem?
Ja. Jag brukade titta på Hong Kong noir-filmer.
Bra. Se till att titta på Asura också.
Jag rekommenderar även Ode to My Father.
-Den är mer ett mänskligt drama. -Okej.
Visst...
Futsal har sin charm.
Men i slutändan tycker jag att fotboll är det bästa.
Det har det bästa spelet och lagarbetet.
Du borde verkligen sluta säga "jag", "jag tycker" och "enligt mig".
Det är avtändande.
Vad?
Vi kan säga att vi inte klickade.
Ha ett bra liv!
-Ursäkta. Det går snabbt. -Inga problem.
Här kommer det.
Jippie!
Öl.
-Jippie! -Jippie.
-Jaha... -Ja?
Har du mer tid efter detta?
Ja. Jag har inga speciella planer.
Om du vill, vet jag en fantastisk spansk restaurang.
Kan vi inte äta middag där?
Visst.
Toppen.
Men det är fortfarande för tidigt.
Ska vi ta en promenad här omkring?
Det låter bra.
Jag har inte varit i Harajuku på evigheter. Gärna.
Inte jag heller. Jag har inte varit här på tjugo år.
-Jag bär den åt dig. -Nej då. Jag kan bära den.
Den ser tung ut.
Jag är van.
Vi kan turas om.
Du kan väl ta den här först.
Okej.
-Nej, jag tror inte att det är ditåt. -Jo, det är det, helt säkert.
Nej, jag tror att Penny Lane ligger lite längre fram.
Nej, jag är säker på att det är hitåt.
Okej, om du insisterar.
Kom.
Vad konstigt! Jag kunde ha svurit på att den låg här.
Kan den vara försvunnen?
Nej, jag är säker på att det är den andra gatan.
Följ mig.
Okej.
Ser du? Där är den.
Åh, du har rätt!
Men jag kom inte ihåg att det var så långt att gå.
Ingången ser också helt annorlunda ut.
Ja.
Men det måste vara denna.
Nåväl, saker förändras.
Det var nog 50 år sen jag senast promenerade här.
Det har gått över 40 år för mig.
Men tänk att den fortfarande är här.
Ja. Jag är glad över att se det.
Jag också.
Så...
Såg gatan alltid ut så här?
Minnen kan vara så opålitliga, vet du.
Det betyder att stan lever och frodas.
Det är ett gott tecken.
Jag håller med.
Så vi kan säga att det inte beror på min ålder.
Absolut.
Det är min tur att bära ryggsäcken.
Det är okej.
Vänta.
Det är bara det att jag tycker att man ska bära sina egna saker,
oavsett man eller kvinna.
Jag förstår.
Vi kanske kan bära den tillsammans?
Ursäkta?
Vad är det här?
Det var väl inte här förut?
Du har rätt.
Ska vi ta en titt?
Visst.
Det känns som om vi sticker ut lite.
Det gör vi.
Det har vi gjort ett bra tag.
Kan jag ta en titt?
Naturligtvis.
-Hej. -Välkommen.
-De ser läckra ut. -Ta en titt.
Välkomna in.
-Ursäkta mig. -Ja?
-Jag tar det här. -Den här?
-Ja. -Det blir 800 yen.
Tack.
-Vill du använda den? -Ja.
Tack så mycket.
Jag är ledsen, du köpte den för mina böcker.
Var inte ledsen. Den är perfekt när jag handlar.
Jag är glad att jag hittade en.
-Här är din växel. -Tack.
Tack så mycket.
Det doftar gott.
Det är definitivt curry.
-Det var han, eller hur? -Ja.
Välkomna.
Ska vi?
Visst, antar jag.
Vilken vill du ha?
De två gjorde förmodligen samma sak som vi.
Ja. På en första dejt efter en matchning.
Det var synd, han ansträngde sig så.
Tycker du? Gjorde han verkligen det?
Han påminde mig om mitt mörka förflutna för 30 år sedan.
Ditt mörka förflutna?
Jag hade en traumatisk upplevelse med en första dejt en gång.
Efter tio års äktenskap separerade min man och jag för en tid.
Under den tiden råkade jag gå på en dejt
med nån som jag aldrig hade träffat. Det var en total katastrof.
Oj.
Den där killen bara pratade om sig själv.
Som den där killen. Eller kanske ännu värre.
Som om han försökte spela överlägsen.
Inte alls. Som man, är jag säker på att han var desperat.
Kalla det ungdomlig exaltation.
Hur ska jag säga...
Jag tror inte att han ville visa sig överlägsen.
Är det inte ännu värre om han gjorde det oavsiktligt?
Så vad hände med dig och honom?
I slutet av dejten bjöd han ut mig på ännu en dejt.
Ser du? Han gillade dig, och ansträngde sig för att få dig att gilla honom.
Om så var fallet, gjorde han helt fel.
Det stora problemet kom sen.
Han hade biljetter till en pjäs och bjöd mig att följa med.
Det var teatersällskapets sista föreställning
och det var en pjäs som jag verkligen ville se.
Men jag lyckades inte få bra biljetter,
och hade gett upp tanken på att gå.
Jag funderade på det i två dar.
Och?
Jag ville verkligen inte träffa honom igen,
så jag ljög och sa att jag skulle bli ihop med min man igen,
och tackade nej.
Så du ljög för honom?
Ja, jag är en hemsk person.
När jag såg hur tjejen bredvid oss sa till sin dejt exakt hur hon kände sig,
blev jag imponerad.
Och jag som valde att ljuga, för att slippa handskas med det.
Det lustiga var att jag faktiskt gick tillbaka till min man strax därefter.
Men det slutade i skilsmässa ändå.
Så hur hittade du den här hemska killen från början?
Vi var brevvänner.
Tiderna har verkligen förändrats.
En filmtidning hade brevvännersannonser. De fanns överallt då, minns du?
Jag ville träffa nån som jag hade nåt gemensamt med.
The Cinema Companion.
Ja! Just den!
Vad? Hur visste du det?
-Ja, ja. -Japp.
The Cinema Companion. Vilka minnen!
Hans brev var underbara.
Han skrev opretentiöst, men med en egen stil som utmärkte sig.
Hans handstil var också vacker.
Så jag var övertygad om att han skulle vara underbar.
Men när jag träffade honom spelade han överlägsen.
Jag var chockerad.
Jag tänkte: "Skrev du verkligen de där breven?"
Ja, det gjorde jag.
Jag är mannen du pratar om.
Vad?
Mannen från din mardrömsdejt...
Det är jag.
Kom igen! Lägg av. Jag gick nästan på det.
Du är inte alls som han.
Vi möttes framför banken i korsningen.
Det senaste numret var vår signal.
Jag bjöd in dig till en pjäs med Yume no Yuminshas teatertrupp, eller hur?
Vad? Jag är ledsen... Vadå?
Åh.
Jag minns nu,
jag kan ha pratat för mycket.
Eftersom du var intendent, kan jag ha varit nervös.
Jag ville inte att du skulle tro att jag var obildad.
Du var attraktiv, så jag gjorde allt jag kunde.
Jag ville inte skrämma iväg dig.
Lustigt att det var exakt vad som hände.
Jag är...
Jag är ledsen.
Jag antar att du går iväg nu.
Nej, det var inte det jag menade.
Jag är ledsen för att jag var så oförskämd och sa så hemska saker om dig.
Jag sa även...
Sånt som "hemsk" och "traumatisk".
Men allt var sant.
Men det är inte sånt man säger inför personen själv.
Det gör inget. Du visste ju inte det.
Dessutom är jag tacksam.
Efter att du avvisat mig träffade jag min nu bortgångna fru.
Och jag återvände till min man,
och fick en dotter.
Förresten,
du sa i ditt mejl att du ville se en flamencoshow nån gång.
Ja.
Jag frågade dig förstås.
Anledningen till att jag började använda en dejtingapp är på grund av detta.
Oj. Det är Rocio Molina.
Hur fick du såna bra biljetter?
Jag gjorde allt för att få tag på dem.
Jag skulle gå med en vän.
Men hon dubbelbokade, och ska på en affärsresa utomlands.
Så...
Jag började leta,
och hoppades på att hitta en ny vän som kan följa med mig.
Menar du...
Mig? Är du säker?
Om du vill, naturligtvis.
Väldigt gärna.
Här är det.
Men...
Det var hit vi kom för 30 år sen också.
Verkligen?
Jag mindes det själv nu.
Ska vi gå någon annanstans?
Nej, vi äter här.
Jag kunde inte njuta av maten den gången.
Förlåt.
Det är helt okej.
Vi ska njuta av maten den här gången.
Ja.
Efter dig.
DEN BÄSTA DAGEN
Undertexter: Lena Marie Larsson
Kreativ handledare: Bachar Haj Bakir