Mindjárt megérkezünk. Majd meglátjátok. Olyan, mint egy város.
Vagyis inkább egy kisváros, tele gyerekekkel.
És egyre többen jönnek.
Nagyon jó nekünk együtt, vigyázunk egymásra.
Igaz, Luci?
De azért tanulni is fogunk.
Lesz matekóra, spanyol...
Eleinte furcsa lesz a falak hiánya, de jobb a semminél.
Nagyon csendes vagy, Cornelia.
Tetszik a könyv? Sok könyvem van.
És a könyvtárból minden hónapban kapunk újakat.
Néha főzünk nálam forró csokit, és édességet is eszünk.
Szeretitek a csokit?
Hová mész?
Sok gyerek van itt. Majd meglátjátok.
Rajta, szálljatok ki!
Gyerünk!
Rajta!
Luci, ne hagyd, hogy a kicsik elcsavarogjanak!
Adunk nekik tiszta ruhákat.
Te itt maradsz?
Gyerünk! Ne légy önfejű!
Az sem érdekel, ha maradsz.
De biztos éhes vagy, nem?
Hol tanultál meg spanyolul?
Tudom, sok nehézségen mentél keresztül.
De itt mind barátok vagyunk.
És sok gyerek szeretne veled játszani.
Ha nincs kedved játszani, és inkább olvasnál, az sem gond.
Ne félj! Majd ha készen állsz rá, kiszállsz.
Menjünk!
Gyere, ez az otthonod. Nézd, ott adnak ételt...
Hé!
Ez a tiéd?
Én is szeretek olvasni.
Hogy hívnak?
Corneliának.
Cornelia!
Tábata vagyok.
Most érkeztél, igaz?
Ha szükséged lenne bármire, az a házam.
Az meg a kocsim.
Gyere!
Megütötted magad?
Szia, Cornelia!
Baleset volt. Te is láttad.
Ugye? Láttad, hogy véletlenül történt.
Nem tudom, mi történt.
Be kell mennünk az őrsre.
Nem lehet. Rosario szerint mind oda mennek.
Mind. Megölnek minket.
Akkor mit tegyünk, Teo?
Dekkoljunk itt? Bámuljuk az esőt?
Nem tudom, de nem mehetünk az őrsre.
Ez őrület!
Azok, akik Jordánt üldözték, most minket akarnak.
Felejtsd el őket! Nem lesz semmi.
Elmegyünk a granadai törvényszéki laborba.
Elrendezzük a papírmunkát, aztán vége.
Figyelj! Te maradj itthon! Én majd megoldom a dolgot.
Menjünk inkább haza, forgassuk vissza az idő kerekét, mintha meg sem történt volna!
-Ja. De megtörtént, Teo. -De kurvára baleset volt.
Láttad. Baleset volt.
Nem láttam semmit.
Ezt meg hogy érted? Látnod kellett.
Biztosan... Nem tudom, mi történt. Amikor előkaptam a fegyveremet...
Merevek voltak az ujjaim. Nem tudom, mi történt.
Elsült a fegyver. Esküszöm, nem tudom, hogy történt.
És Carmen?
Csak rá gondolok.
Miért nem árulod el, mi van?
-Mire gondolsz? -Carmenre, Teo.
Ezt soha többé ne kérdezd!
Carmen!
Állj meg!
Állj!
Mizu, cicu?
Látom, megtaláltad a helyed,
még ha nem is beszélsz.
Nem akarsz beszélni?
Igen. Hoztam neked valamit.
Itt van. Nem, itt.
Nem, itt.
Így már jobb. Nagyon szép a mosolyod.
Az a fontos, hogy jól vagy.
Tessék. Szeretnék a barátod lenni.
„Walpurgis vámpírjai.”
Nem szerettem olvasni, de mindig jó diák voltam.
Jó volt a memóriám.
Tetszik?
Te vagy a legokosabb lány a táborban.
Hagylak dolgozni.
Majd meséld el, hol tanultál meg ilyen jól spanyolul!
Jó? Szióka, cukorpofa!
Szent Kristóf, a kezedbe adom. Kegyes vagy, Szent Kristóf.
Mindent tudsz, Szent Kristóf. Szent Kristóf, bocsánatodért esedezem.
Te mindenkié vagy, Szent Kristóf. Tudom, Szent Kristóf.
Meg sem szólalsz, Cornelia?
Biztos szívesen hallanák, hogy beszélsz spanyolul.
Az akcentusodat.
Bassza meg!
-Mi a helyzet? -Semmi.
-Mit hoztál? -Ezek a lányok.
Hol vagyunk?
Nem tudom.
Nem lesz baj, Cornelia.
Csak megijesztett a vér látványa. Ugye, Luci?
Csak az számít, hogy visszamegyünk a táborba, és kipihenheted magad.
Alszol egy jót.
Van olyan édességem, ami segít elaludni, és eltereli a gondolataidat.
A fenébe is! Az a fickó nem ússza meg szárazon!
Nagyon ügyes vagy, Cornelia.
Sok jót mondanak rólad.
Mindegy.
Most már vége.
Leülhetek ide?
Melléd?
Vagy ide?
Vagy akár ide?
Esetleg ide?
Nem. Inkább...
Ide.
Tetszik a könyved?
Én is tudok egy mesét.
-Egy mesét? -Hát...
Nem szó szerint mese.
De talán tetszeni fog.
Ott, ni!
Ott van egy fa.
Nem látni.
De azért ott van.
Egy ősi, bölcs fa.
Nagyon régi a törzse.
Akárcsak ez, amin ülünk.
Az a fa képes utazni.
A fa utazik?
Igen. Egy mozgó fa.
Egy szent fa.
Sok neve van, de képtelen beszélni.
Mert nagyon sok ága van.
Ez a tábor, ezek az emberek csak egy vékonyka ágát képviselik.
Sokkal több van.
Sok ember, sok lény.
Olyanok, akiket nehéz észrevenni.
És gyökerei is vannak.
Nagyon mélyek a gyökerei, nagyon régi dolgokhoz kapcsolódnak.
És hatalmas a törzse.
A törzse olyan, mintha egy táncoló óriás lenne.
Csodálatos fa.
Egyszer emberek jöttek a fűrésztelepről,
hogy kivágják a fát, és megszerezzék maguknak.
Az emberek nagyon önzők.
De egy kis csoport összefogott, hogy megvédje a fát,
és elmozdították.
Elvitték, ahogy a fa is akarta.
De a fűrésztelepesek...
Nem adták fel.
Egyre csak keresték és keresték.
És tovább keresték.
Valójában ott van.
Pont ott.
Tetszett a mese.
Örülök.
Bármikor eljöhetsz ide,
leülhetsz, és nézheted a fát.
De ne áruld el senkinek!
Ez titok.
Miért nem eszel soha? Feltűnt nekem.
Mindig otthagyod az ételt. Nem szeretsz enni?
Nem igazán.
Inkább a kutyáknak adom.
A kutyák elfeledték, hogyan kell vadászni.
Ha én nem adok nekik enni, ki eteti meg őket?
Én is etethetem a kutyákat?
Persze, de...
Neked is jusson étel!
Nagyon erősnek kell lenned.
-Ne! Carmen, kérlek, ne! -Eressz át!
Ne ronts a helyzeten! Látod, így is mekkora a baj!
A fiamról és a férjemről van szó. Engedj!
Carmen!
Engedj be!
Ne, Carmen! Kérlek, ne!
-Carmen, kérlek, ne! -Mit tettél? Hagyjál!
Meg akarsz ölni? Ezt akarod?
-Állj le! -Meg akarsz ölni?
Kifelé!
Eressz el!
Látni akarom a fiamat! Könyörgök!
Látni szeretném őt!
-Engedj oda hozzá! -Nem lehet, Carmen.
Nem tehetem.
Kérlek!
Josué testét elvisszük Granadába, a halottkémhez. És Jordánét is.
Szeretném látni, kérlek!
-Megértelek, de nem lehet. -Csak egy pillanatra!
Sajnálom, Carmen.
Istenem!
Mesélj nekem arról a lányról!
Ki volt ő?
Ki volt?
-Láttad őt? -Nem tudom.
-Láttad, vagy sem? -Nem tudom. Ne faggass!
Látni akarom.
Ócska egy hely!
Baleset volt. Én is ott voltam.
Ha nem hiszel Teodorónak, higgy nekem!
Teodoro...
Tudtad?
Tudtad, hogy rámozdult a saját húgára? Tudtál róla?
Hogy vagy?
Teodoro nem komplett.
Hogy van Carmen?
Mi a faszt művelsz?
Eressz el!
Mi történt köztetek?
Nem hajlandó elmondani.
Olyan okos vagy!
Engedj már el!
Eressz el, basszus!
-Miért nem mondtad el nekem? -Mit?
Miért nem mondtad?
Engedj el!
Tudod, mi történt.
Miért nem mondtad, hogy a te fiad volt?
Akarsz élni?
Semmi baj. Gyere ide!
Gyere!
Ezt most álmodom?
Nem.
Ne félj!
Nem foglak bántani.
Akarsz élni?
Gyere ide!
Igyál!
A feliratot fordította: Péter Orsolya
Kreatív supervisor Gömöri János