Viděli jste:
Od začátku je ke mně chladná jako led.
Nicméně... v jeho přítomnosti je jiná.
Řekni něco!
Buntaró! Podívej se na mě!
Zůstaňte stát!
Tisíce mrtvých.
Naše jednotky jsou v troskách.
Nadešel čas Nachového nebe.
Jednorázový, násilný vpád na Ósacký hrad.
Nevlastní bratr mistra Toranagy...
Kníže Zataki. Mohli bychom se spojit s ním.
Očekávám, že mě křivě obviní z velezrady.
Nastává Nachové nebe.
Válka je u konce!
Konec války je tu!
Válka skončila!
Mistr Toranaga zvítězil!
TORANAGOVA PRVNÍ BITVA PŘED 46 LETY
Máte můj obdiv, mistře Toranago.
Málokdo vyhraje svou první bitvu dřív, než poprvé ulehne se ženou.
Tímto se oficiálně vzdávám.
Sdělte svým písařům, že Mizoguči bojoval se ctí.
Osud mě přiměl k tomu, abych vám vyhlásil předem prohranou válku.
Chci, aby bylo zaznamenáno, že mým sekundantem byl mladičký vojevůdce.
Třeba se znovu shledáme v posmrtném životě.
A tím, kdo bude v ruce třímat meč,
budu já.
NA MOTIVY ROMÁNU JAMESE CLAVELLA
ŠÓGUN
KAPITOLA SEDMÁ: NEŽ VYHASNE TYČINKA
Jak dlouho spolu nemluvili?
Déle, než je zdrávo.
Co když jeho bratr řekne ne?
Tak bude válka prohraná dříve, než naše meče okusí krev.
Postarej se o to, aby barbar držel jazyk za zuby.
Už byl vyrozuměn.
V údolí kousek odsud
jsem zahlédl zpustošenou armádu.
Nebo se pletu?
Je to tak.
Moje vojska utrpěla při posledním zemětřesení četné ztráty.
Až čiré zoufalství tě přinutilo,
abys povolal nekonečné zástupy svého průměrného bratra.
Hovnožroute ubohá!
A já už se těšil, že mě výsostně přivítá tvoje armáda.
Mé manželky už se třásly strachem!
Vypadáš dobře, bratře.
Taky bys vypadal dobře, kdybys jen trčel u klidných vod v Juzendži.
Přece jen jsou ty zvěsti pravdivé.
Zkrotil jsi barbara.
Andžine.
Andžin-samo, nezapomeňte se uklonit.
Je mi ctí setkat se s příbuzenstvem svého mistra.
Pocta je na mé straně.
Andžin je můj hatamoto.
Jeho dělostřelecké strategie jsou důležitým pilířem našeho tažení.
Chtěl jsi mi učinit nabídku.
To chtěl. Nejlepší bude, když to necháme na zítřek.
Dnes večer se náležitě opijeme.
Zatím ta tvoje nabídka nezní vůbec špatně.
Samuraji Kantó!
Moji muži jsou natěšeni, až po vašem boku budou prolévat krev!
Děkuji ti, že ses ukázal, Zataki.
Ale ze všeho nejdřív bych se rád podíval na zoubek těm horkým pramenům.
Následujte mě.
Jsou to vydřidušky.
Jedna noc s Kiku stála 300 monme,
a za týden chtějí rovných 12 000?
Za to, aby laškovala s mým míšeneckým bratrem?
Džin si řekla o mnohem vyšší částku, kterou se mi však podařilo snížit,
pokud byste souhlasil se soukromou schůzí o délce jedné tyčinky času.
To je neslýchané...
Přál si mě mistr vidět?
Očekávám od Anždina, že se během hostiny bude chovat, jak nejlépe umí.
A že bude ověšen meči, nikoli pistolemi.
Jakožto můj hatamoto.
Mistr naléhá, abyste byl slušný a zhostil se svých mečů,
jak se na hatamota sluší.
Mistře, pokud mohu...
Nachové nebe pro mě znamená,
že mi bude během útoku svěřeno námořnictvo?
Ptá se na svou roli během Nachového nebe.
Co se týče Andžinovy lodi a jeho role...
žádné rozhodnutí nepadlo.
Tím je schůze u konce.
Co se týče vaší služby, mistr žádné rozhodnutí neučinil.
A radím vám, abyste na něj netlačil.
Asi jsem všechny ty jeho uctivé činy jen špatně pochopil.
Jistě, zahrnul mě nespočtem darů. Tituly, meči a lény.
Ale když mu chci konečně nabídnout své služby, přehlíží mě.
Jestli ony ty dary vůbec něco znamenají...
Co přesně je Nachové nebe?
Nepovolal jsem ho, abychom tu probírali Nachové nebe.
Dejte na mé slovo a nechte to být.
Řekněte mu, prosím, že jsem připraven na cokoliv, co na nás osud přichystá.
Andžin říká, že při vás bude stát,
ať už osud přinese cokoli.
Jestlipak to není mistr Omi.
Přišel jsem požádat o společnost paní Kiku.
Bude dnes k dispozici?
Bohužel nikoli.
Mistr Toranaga si ji objednal na celý týden
pro svého bratra mistra Zatakiho.
Alespoň si s ní promluvím...
Pro tak mladého a zapáleného samuraje, jako jste vy,
jistě najdeme vhodnější kurtizánu.
O tom pochybuji.
Od chvíle, co tu Kiku ulehla s barbarem,
ztratila vaše čajovna pověst.
Mluvit o tom, čemu se v mé čajovně oddává Andžin,
mi rozhodně nepřísluší.
Ale pokud si dobře vzpomínám,
oné noci se mu honil hlavou někdo jiný.
Fudži!
Dědečku!
Omluvte mě. Netušila jsem, že se mě chystáte navštívit.
Chtěl jsem tě překvapit.
Krásně to tu udržuješ.
V rámci možností.
Chtěl jsem ti je vlastnoručně předat.
Když se v Ósace naše cesty rozdělily, slíbil jsem ti, že je ochráním.
Jen díky vám... se opět shledáváme.
Až dokonám svou službu,
vezmu si život a proměním se v popel jako oni.
Proč nechceš dál žít?
A těšit se z vítězství, za nějž položili život?
Opravdu věříte... že na nás čeká vítězství?
Odpusťte.
S tak neochvějnou silou...
máme vítězství zaručené.
Váš syn Buntaró...
Jsme poctěni jeho přítomností.
Doufám, že na nás Išido vyšle celou Ósaku.
První zářez na bojišti
je prý lepší než ten s první ženou.
Kde jsi tohle slyšel?
Od spousty lidí.
Záleží na tom, s jakou ženou.
Ten tvůj chlapec konečně dorostl v muže.
Když jsem Nagakada viděl naposledy, měl holou jak bradu, tak koule.
Tak co, synovče?
Beztak každý den v měsíci uleháš s jinou děvenkou.
Jako tvůj otec.
Pomluvy.
V ženách je mnohem zběhlejší tvůj strýček.
Další lži!
Čemu se smějí?
Zataki-sama poznamenal, že Nagakado-samu značnou dobu neviděl.
Jistě jste nesmírně poctěn tím,
když vidíte, s jak bezmeznou oddaností vaše žena slouží Andžinovi.
Chtěl jsi říct našemu mistrovi.
Strýčku, poslouchat vaše příběhy je pro mě obrovská čest.
Povyprávějte mi, jaký byl zamlada můj otec.
K tomu bych měl jeden skvělý příběh.
Věděl jsi, že tvůj otec vyhrál svou první bitvu ještě jako chlapec?
Joši Toranaga, mladičký vojevůdce.
To však není to nejlepší.
Když prý Mizoguči zhrzeně poklekl a uznal svou porážku,
byl to právě tvůj otec, který svému nepříteli
v pouhých 12 letech jediným máchnutím setnul hlavu z ramen.
Mistře Zataki, obdržel jste dar od našeho mistra?
Tu kurtizánu, jistě.
Děkuji vám.
Je sice překrásná, ale krása je pomíjivý požitek.
Je to jako snažit se uchopit řeku nebo ošoustat západ slunce.
Zítra přikročíme k otázce našeho potenciálního spojenectví.
Proč ne už dnes?
- Trpělivost je na místě. - Nesmysl.
Já už to napětí nevydržím.
Co mi sám velikán Joši Toranaga nabídne za mou armádu?
Docela se mi to tu zamlouvá.
Že by mi bratr
přenechal celé Izu?
To by bylo, panečku.
Synovče.
Mám o bratrovi ještě jeden příběh.
Málokdo ho slyšel.
Jednou byl vyslán jako rukojmí
ve snaze zajistit naše spojenectví s klanem Imatani.
Matka mu nařídila, aby byl statečný.
Že Minowarové nic jako strach neznají.
Ale hned nato, co byl matce vytrhnut z náruče,
si prý bratr nasral do kalhot
a odcválal na koni dobrých deset smradlavých ri.
Tím ho pochopitelně nechci urazit.
Jen jsem chtěl říct,
že s tím koněm dodnes soucítím.
Nagakado.
Čemu dáváš přednost?
Příběhům a legendám,
nebo pravdě?
Vezměme v potaz tuto nabídku.
Kdybych se stal vládcem Izu, byl bych opředen legendami.
Ale bohužel...
už jsem přijal jinou nabídku.
Mistře!
Zatakiho armáda zablokovala všechny cesty vedoucí z Izu!
Odteď je každý přechod střežen.
Na čí rozkaz?
„Rada pěti starších tímto nařizuje
mistru Toranagovi,
aby se neodkladně dostavil do Ósaky, kde se bude zodpovídat z velezrady.
Svou odpověď předá
mistru Zatakimu,
našemu vyslanci a nově zvolenému regentovi.“
Regentovi?
Nakonec mé křeslo Išido přeci jen obsadil.
Jaký vladař by odmítl takovou poctu?
Ženete říši do záhuby.
Nagakado...
V rámci trestu za vraždu Nebary Džozena
je ti nařízeno spáchat seppuku.
Nepřijímej to!
Žádost Rady ve vší počestnosti zvážím.
Nechám si ji důkladně projít hlavou
a se zítřejším západem slunce předložím svou odpověď.
Do podání rozhodnutí setrváš i se všemi svými vazaly v Adžiru.
Co bude, když se jim vydá?
Odvedou nás do Ósaky, kde budeme muset pokleknout před Išidem.
Toranaga-sama bude odsouzen k smrti.
A polovina mužů z úcty k němu spáchá seppuku.
Pořád je v zátoce zakotvený můj Erasmus.
Když mi opatříte svolení ke vstupu,
můžu se tam večer vydat a zkontrolovat kal v podpalubí.
Omrknu kýl, trochu ji vypucuju.
Jabušigeho muži mi pomůžou usadit náhradní čelen.
Plachtu opravím sám.
A pak z toho kanálu vyplujeme a můžeme...
Co chcete dělat, Andžin-samo?
Cokoliv jiného než tu jen chytat lelky.
Onehdy jste vyslal generála Igarašiho,
aby vám s Radou vyjednal tajný mír.
Mistr Išido si přál, abychom vám vašeho generála doručili až sem
i s jeho odpovědí.
Muradži, čí je to erb?
To jsme dopadli.
To svůj plán ani nenaznačil?
Náš mistr rozmýšlí.
Alespoň mě vyšlete na cestu, abych mohl upozornit naše jednotky v Edu.
Zataki má špeha za každým druhým stromem.
Než byste tam dojel, byli bychom mrtví.
Otče.
Jak ses rozhodl?
Padneme s meči potřísněnými krví?
Proč se ženou do bitvy jen ti,
kteří doposud v žádné nebojovali?
Pardon, mistře Toranago...
Nezlobte se, že vás obtěžuji,
ale Mariko mi slíbila, že mi věnujete tyčinku času.
Běžte si radši počítat mince.
Nevidíte, že máme naspěch?
Ne, Nagakado.
Co jsem slíbil, dodržím.
Kdo ví, kolik tyčinek stihne ještě shořet, než vyhasnou naše životy?
Jsem vám vděčna za tuto poctu.
I když je vaše budoucnost nejistá,
jste ochoten ji obětovat tomu, že vyslechnete mé nápady.
Co ode mě chcete?
Víte, co znamená žít ve Vrbovém světě?
Oddávat se bezmezné službě významným mužům.
Naše mladistvost, energie, důvtip i šarm...
to vše kvůli vám obětováváme.
Pak náš květ s věkem uvadne a jsme vyvrženy.
Proč bych se tímto měl zabývat?
Budujete v Edu nové město.
Mohlo by budoucímu světu nastavit laťku.
Mnohé z nás už žádná budoucnost nečeká.
Ale přeci jen v Edu...
Moc vás prosím, vezměte Vrbový svět pod svou ochranu.
I když už tu nebudete.
Představte si na území města celou čtvrť.
Žádné nevěstince, ale čajovny podobné té, co tu vedu já.
Seskupené na jednom místě.
A do toho založení cechu kurtizán.
Darujte nám tuto slibnou budoucnost.
Umožněte nám stárnout s onou grácií, jíž zasvěcujeme svou mladistvost.
Moc vás prosím...
Děkuji vám, že se mi snažíte vnuknout tak neotřelé myšlenky.
Nicméně...
obávám se, že na vaše dalekosáhlé plány je má budoucnost příliš krátká.
Vážně jste o tom přesvědčen?
Vaši rádci jsou názoru, že váš konec se blíží,
ale já sama jsem na pochybách...
Můj osud už je dávno sepsán.
Osud je jako meč.
Těm, kteří mu vládnou, může být k užitku.
Narodila jsem se mezi lůzou.
Vyrůstala jsem jako ukareme.
Mnozí by tak opovrženíhodný osud proklínali.
Jeho nástrahy mě však naučily zápalu a lstivosti...
a učinily ze mě jednu z nejúspěšnějších dam v celém Izu.
Tak jako se u vás životní strasti zapříčinily o vaši vychytralost.
Mně to jen celé nedává smysl, mistře Toranago.
Jakýkoliv špión mu mohl říct, že se k němu blíží armáda.
Proč byste svá vojska vystavoval takovému nebezpečí?
Proč byste se dopouštěl tak nedbalé chyby?
Copak myslíte, že jednám z vlastní vůle?
Po tom, co to zemětřesení zpustošilo mou armádu?
Omlouvám se, mistře.
Špatně jsem si to vyložila.
Proč byste mě vůbec poslouchal?
Jsem jen stará, vysloužilá coura.
A moje tyčinka času už vyhořela.
To vypadá, že se o tu vodu budeme muset poprat.
To je lahoda.
Proč jsi tak silně přesvědčen, že má náš mistr plán?
Co jiného nám zbývá?
Vzdát se?
To je pro otce nepředstavitelné.
Občas si říkám, že bych se chtěl vrátit do doby před tím,
než tu ztroskotal ten barbar se svým korábem.
Když jsme ještě žili v ponuré a chudé rybářské vesničce.
Máš pravdu.
Když nic, tak tu alespoň vládl mír.
Od té doby jsme přišli téměř o všechno.
Všechno dobré, co jsme kdy měli, je pryč, protože jsme chtěli víc.
Stačí jen přijít s plánem.
A všem těm bezpáteřním sviním setneme hlavy...
Bezpáteřním sviním?
Tvé urážky jsou stejně tupé jako tvé čepele.
Nebylo to pro mě vůbec snadné.
S tvým otcem jsme měli jisté rozepře...
Ale i tak jsme stále rodina.
Copak se nestydíte za to, co jste udělal?
Za péči o vlastní odkaz se stydět nemusím.
Měl bys myslet na ten svůj.
Nechat se pobít jako stádo ovcí...
Skončit v zapomnění dřív, než o tobě někdo uslyší...
Je-li to mým osudem, čeká mě krásná smrt.
Žádnou krásu v tom nehledej.
Smrt...
je jen osamělou cestou v lesích.
Beztak teď lituješ, že jsem neuvařil tebe. Aspoň by ses nemusel dál trápit.
Osud mi nedopřeje chvíli klidu.
Jakmile uniknu smrti, čeká o kus dál.
Nejdřív na tom útesu. Pak v Ósace.
A teď tohle.
Proč s tebou vůbec mluvím?
To můžu rovnou chcát proti větru.
Ani s tím neumíš zacházet.
Vytas ten meč.
Dělej.
Vytas ho.
Moje dobrodružství nezná konce.
Chytni ho pořádně.
Oběma rukama.
Znovu.
Seber ho.
Znovu?
Tak ty takhle? Jsem námořník. S mečem neumím.
Nerozumím ti ani slovo.
Seber ho.
Pomalinku sbírám meč...
Čemu se směješ?
Co to děláš?
Na co ještě čekáš?
Aspoň to urychlíme.
Kdybych tu nebyl, je po tobě. Pitomče.
Kondici na to, abyste máchala naginatou, ještě nemáte.
Má-li přijít válka, budu muset bojovat.
Já boj vyhlížím každým dnem.
Uctíme památku těch, co padli před námi.
Jako váš zesnulý manžel.
To, co tehdy Tadajoši pro mého otce udělal...
Já měl být ten, kdo se vzepřel Išidovi a jeho urážkám.
Kdybych byl našel odvahu,
možná by Tadajoši i váš syn dodnes stáli po vašem boku.
Když máme tu možnost, děláme, co je v našich silách.
A můžeme jen doufat, že to bude stačit.
Veškerou půdu v Okazaki
převezmou má vnoučata ve chvíli, kdy dorostou.
A mimo ně...
ještě Džin.
Vyhraďte pro ni v Edu dvě čó půdy,
ať s nimi naloží dle vlastního uvážení.
Mistře, je tu Toda Hirokacu.
Se vší úctou, mistře...
Jdu za vámi s neodkladnou otázkou.
A vyslechne ji i má žena.
Ještě než umřeme, dovolte mi setnout barbarovi hlavu.
Z jakého důvodu?
Podvolil se vám čistě s vidinou vlastního prospěchu.
A také... se mi nelíbí, jakým pohledem se dívá na mou ženu.
Obviňujete Andžina z toho, že se uchází o náklonnost vaší ženy?
Ano.
A Mariko tomu jde naproti.
To chcete říct?
Žádám o svolení setnout hlavu jemu, nikoli jí.
Odpovězte na otázku!
Pokud tomu opravdu věříte,
musel byste náležitě setnout hlavu i jí.
Co mi k tomu řeknete?
Můj život... je čistě v rukách mého muže.
Já...
- Já svou ženu neobviňuji. - Tím pádem nemůžete obviňovat Andžina.
Jaké to má východisko?
Má slova byla malicherná.
Žádám vás o odpuštění.
Jak na to nahlížíte vy?
Jsem jen vaše služebnice.
Což mi ustavičně připomínáte,
a přesto si neustále pletete, za jakým účelem s barbarem přebýváte.
V ničem se nepletu.
Dost už bylo dvojí tváře.
Vyberte si stranu.
Potáhnete se mnou do boje s nepřáteli svého otce,
anebo se spřáhnete s barbarem?
Vyberte si!
Mistře...
Sloužím vám...
počestně a bezvýhradně.
Přesto vás prosím...
Každá hodina čekání na smrt
je pro mě jako topit se v řece utrpení.
Dovolte mi...
vzít si dnes večer život.
Vysvoboďte mě...
z tohoto prokletého života.
Když bratr včera večer vyprávěl ten nesmyslný příběh,
proč jste se mě nezastal?
Promiňte, že jsem vás nebránil před jeho urážkami.
Nemyslím tenhle příběh.
Ale ten o tom generálovi, jemuž jsem měl setnout hlavu. O Mizogučim.
Je to směšné.
Jediným máchnutím?
Sám jste u toho byl.
Tu hlavu jste udolal až devátým švihem.
Nadělal jste tam pěknou paseku.
Kdo si za sekundanta vybere dítě?
Vaše vyrozumění, prosím.
Mistře Zataki,
klaním se před vámi
a souhlasím s vycestováním do Ósaky,
kde se na přání Rady vydám mistru Išidovi.
Právě se vzdal.
Mistře, pokud mohu...
- Nemůžete. - Ale otče...
Už jsem rozhodl.
Jakkoli v této zemi zavládlo zlo,
nikdo nemá právo rozvracet naši říši.
Nachové nebe...
byla chyba.
Pohleďte na velkého válečníka.
Geniálního intrikáře,
který své věrné vazaly přelstil natolik, že se po nich slehne zem.
Všichni jste mrtví.
Nachový nebe je pěkná sračka.
Vaše vyrozumění předáme Radě.
Zítra se vypravíte do Ósaky a já osobně vás doprovodím až k hradní bráně.
Od této chvíle už nemáte kam jít...
natožpak čímkoliv být.
Až bude po všem, odvedu si tě s sebou do Eda na svůj hrad.
A vybuduju ti tam vlastní palác.
Svojí sedmé společnici.
Choti ze všech nejšťastnějších.
Mistře...
Umožníte mi, abych naše hrátky o kus pozvedla?
Máme tu i jiné pomůcky, které nám dopřejí ještě větší rozkoš.
Sem s nimi.
Snažíš se konečně stát mužem?
Mistře!
Kde v tomhle vidíš krásu?
Překlad titulků: Vít Jakeš