Din episoadele anterioare...
Tatăl tău te prețuiește.
Suntem prizonierii acelei femei.
Renunță la jocurile astea! Promite-mi că eliberezi ostaticii.
Doresc să fac alianțe care să ajute țara aceasta.
- Vreau un steag sub care să navighez. - Vrei să navighezi pentru Yabushige-san?
Ce contează mai mult? Supraviețuirea clanului nostru sau Japonia?
Nu-l abandona pe seniorul nostru,
chiar dacă el pare să se fi abandonat pe el însuși.
Hiromatsu își cunoștea bine datoria.
Tu ești pregătită să-ți faci datoria?
Sunt pregătită.
REGIUNEA SHŌNAI CU 14 ANI ÎN URMĂ
A fost prinsă de trei ori. Tatăl ei a fost perfidul Akechi Jinsai.
E ultima descendentă a familiei lui.
Soțul ei s-a îndurat de ea, dar ea tot își dorește să moară.
Pot rămâne singur cu ea?
Ești Mariko-san, nu?
În cultura mea ți-am spune „Maria”.
E un nume frumos.
Ești prea tânără ca să fii atât de tristă.
Nici eu nu sunt cu mult mai în vârstă.
Am cunoscut și eu tristețea și am pierdut oameni.
Dar cred că Dumnezeu m-a cruțat cu un motiv.
Iar acum te-a cruțat pe tine.
Tatăl nostru care Ești în ceruri,
sfințească-Se numele Tău, vie împărăția Ta,
facă-se voia Ta, precum în cer așa și pe pământ.
Și nu ne duce pe noi în ispită, ci ne izbă-vește de cel rău.
Pentru atunci când nu-ți găsești cuvintele
și ai nevoie de ceva de care să te agăți.
BAZAT PE ROMANUL LUI JAMES CLAVELL
SHOGUN
CAPITOLUL NOUĂ: CERUL DE PURPURĂ
- Ne apropiem. - Da.
- De ce te-a trimis aici? - Nu are nicio legătură cu tine.
Călătorim spre Osaka în același timp.
Fiecare are viața lui.
Ți s-au întors prietenii cu mătase scumpă schimbată pe argint japonez subevaluat!
Adevărați prieteni ai japilor!
Când ajungem la castel, ne vor primi oamenii lui Ishido.
Să rămână aproape.
Rămâi aproape când vei fi primit de oamenii lui Ishido.
Ai tălmăcit ce trebuie?
Da.
Detest orașul ăsta nenorocit!
Familia seniorului Ohno.
Toți cei din castel sunt ostaticii lui Ishido-san.
Dacă ține captiv câte un membru de familie nobilă, nimeni nu i se opune.
Ne vom întâlni cu seniorul Ishido mâine. Vreau să vii cu mine.
Nu.
Îi vom face atunci propunerea. Înțelegi?
Seniorul Ishido... Mâine. Bine.
Mulțumesc că te încrezi în mine.
Când îți voi aduce aurul catolic, nu vei regreta.
Înțelegi?
Sigur.
Iar suntem împreună!
Odihnește-te, Anjin-san.
E aievea, ești aici!
Îmi cer iertare pentru odăile mici.
A trebuit să cedăm odăile familiei seniorului Otomo.
Îmi pare rău că a trebuit să treci prin atâtea.
Iar doamna Shizu aduce un fiu în lumea asta crudă!
Aș vrea să fi fost alături de tine.
Seniorul Toranaga a trimis vorbă?
Să sperăm că va merge.
Ești sigur că era ereticul?
Nu poți să nu simți duhoarea de galeră. Avea o escortă întreagă de japi.
Și tălmacea era cu el.
- Doamna Maria? - Mica ta prietenă.
Toranaga pune ceva la cale. Trebuie să aflăm ce anume.
Nu cred că ereticul a venit în numele lui Toranaga.
Când am fost la Edo, a fost eliberat. Toranaga s-a dat bătut.
- Sau te-a păcălit înșelăciunea lui. - Acum a fost altfel.
Cel mai credincios vasal s-a sinucis în fața lui.
John Blackthorne e aici fiindcă încearcă să găsească o scăpare.
Mult zgomot pentru nimic!
Vine războiul.
Ce cadou somptuos! Să văd cum faci o plecăciune!
Nu așa...
Ca să câștigăm simpatia dușmanilor, învață să faci plecăciuni!
Ține spatele așa.
Ce faci? Arată-i!
Bine! Așa se face!
- De ce... - Nu vorbi!
Și nu ne dezamăgi.
Yabushige, văd că ai ajuns repede de la Edo.
Drăguț din partea ta să-mi înapoiezi prizonierul!
E plăcerea mea.
Dar nu ți l-am adus ție. Vrea să se plece în fața lui Ishido.
La urma urmei, niciun senior nu ar trebui să fie stăpân pe toate armele.
Nu ești de acord?
Nu va mai conta. Barbarul va fi în curând la mâna bisericii.
Vezi-ți de gâlcevile tale creștine plictisitoare, dar nu te atinge de el!
E al meu!
Bună seara!
Sunt Kiyama Ukon Sadanaga, membru al Consiliului Regenților.
Cel mai smerit servitor al Domnului din cer!
Și de-al portughezilor. Ce are întâietate? Domnul sau punga?
Nu mă preocupă îndeaproape credința.
Dar studiez negoțul.
Și pot să-ți spun
că avem destui negustori pirați în țara asta.
Șleahta ta a ajuns prea târziu.
Șleahta mea? Nu sunt pirat!
Bun-venit, Yabushige!
În numele seniorului Toranaga, mă predau în fața Consiliului
și îmi prezint condoleanțele pentru moartea minunatei soții a lui Taikō.
Cuvintele goale ale unui trădător...
Așa cum i-am explicat odată lui Nebara Jozen,
am fost păcălit să-l scot pe Toranaga din Osaka.
Înainte sau după ce ai fost păcălit să-l omori?
Dacă-mi vreți capul, o să-l aveți.
Dar, înainte, aruncați o privire asupra darului meu.
Pilotul a fost prețuitul hatamoto al lui Toranaga.
Acum îmi e credincios mie.
E bine instruit și un excelent căpitan pe mare.
Moștenitorul nu e interesat de el.
Ești liber!
Plecăciune!
Retrage-te.
Am încercat. Nu știu...
Bine ai revenit la Osaka, doamnă Mariko!
Vă felicit pe tine și pe doamna Ochiba pentru fericita logodnă.
Sunt surprins că l-ai însoțit în călătorie pe acest trădător laș.
- Aduci vești despre Toranaga de la Edo? - Doar că seniorul meu e încă în doliu.
- A fost distrus de moartea fiului său. - Are și alți fii.
E o plăcere să te văd, Mariko.
Nu ne-am văzut de mult.
Așa e.
De când eram tinere.
Eu și Mariko am petrecut mulți ani în castelul Azuchi.
Mai știi cum rivalizam la concursurile de poezie?
Îmi amintesc.
Va avea loc un concurs de poezie în memoria lui Daiyoin.
- Ar fi o onoare să alegi tu primul vers. - Ar trebui să fie așa...
Zăpada rămâne învelită în pâcla serii reci
și un ram desfrunzit...
Excelent!
Deși cam sumbră.
Ne va da un motiv de bucurie
între atâta moarte și trădare.
Din păcate, eu nu voi concura.
- Ce vorbești? - Îmi cer iertare.
Nu voi fi aici.
Plec mâine din Osaka cu doamna Kiri și cu doamna Shizu.
- Unde plecați, Mariko? - Să-l întâlnim pe seniorul nostru în Edo.
- A cerut să-l însoțesc personal. - El...
Toranaga va veni aici peste câteva săptămâni, așa cum ai spus.
Sunt câteva luni de când doamna Shizu nu l-a văzut pe seniorul Toranaga.
Seniorul meu nu și-a văzut încă cel mai mic fiu.
Doamnă Mariko, o să discutăm altă dată chestiunea asta privată.
- Ne-ai putea vizita... - Mulțumesc, dar nu.
- Plec mâine. - Nu uita manierele!
Iertare. E ultimul lucru pe care l-aș vrea.
Mă voi întoarce cu seniorul meu în ziua în care va trebui să fim în Osaka.
Asta, dacă nu sunt captivă aici.
Nimeni nu e captiv aici.
Dar dacă vorbești în modul acesta scandalos,
am datoria de a le cere regenților o părere oficială.
Seniorule Kiyama, ce părere ai?
- Sunt de acord. - Bine.
Mariko va rămâne aici până atunci.
Aș fi onorată.
Totuși...
întâia mea datorie e față de seniorul meu și mi s-a ordonat să plec.
Vei avea răbdare!
- Nu pot întârzia deloc plecarea. - Am încheiat subiectul!
Subiectul va fi încheiat
când vei avea bunul-simț să mă lași să termin ce am de zis.
Nu sunt o mojică, să fiu călcată în picioare.
Sunt fiica marelui senior Akechi Jinsai!
Descind dintr-o familie de samurai veche de o mie de ani
și nu voi fi niciodată captivă, ostatică sau încătușată!
Sunt liberă să plec după bunul meu plac, la fel ca oricine.
Vei aștepta întâlnirea regenților.
Nu mai avem ce discuta!
Pe toți zeii, ce te-a apucat?
Te-a părăsit rațiunea?
Și trupul ăsta al tău e prost?
Iertare.
Nu m-am așteptat la asta.
Ai știut exact ce faci! În numele lui Toranaga!
Eu știu, Ishido știe!
Ce plan are Toranaga? Îl pot ajuta, putem face asta împreună!
Care-ți sunt ordinele?
- Yabushige! - Ce vrei?
Nu vreau să-ți tulbur liniștea. Nici a ta, nici a nimănui!
Presupun că e și el implicat.
Pilotul a venit cu propriile treburi.
Îmi cer iertare, te rog să mă scuzi.
Sunt foarte obosită.
„Ramuri desfrunzite”... Ce poem! Cine scrie despre ramuri desfrunzite primăvara?
Vino, idiotule!
De ce ai făcut asta?
Am nevoie de odihnă.
- Dimineață trebuie să plec. - Nu poți pleca.
Te vor împiedica.
Judecând după gărzile înarmate la tot pasul, probabil cu forța.
Ar însemna ca Ishido să admită că m-a ținut cu forța.
La fel ca pe orice senior și doamnă ținuți cu forța în castel.
Te-ai arunca într-o sabie doar ca să dovedești că e tăioasă.
Te rog, Anjin-san...
Nu te amesteca.
Poți face asta
măcar de dragul trecutului nostru?
Ca fiu al tău, îmi fac griji pentru numele nostru.
Îmi fac doar datoria.
Față de cine? Față de familia ta?
Mi-e greu să-ți explic.
Dar datoria față de Dumnezeu?
Te rog! Seniorul Kiyama e un creștin de cel mai înalt rang.
El îți cere să rămâi în Osaka.
Spune că familiile noastre sunt una și aceeași în fața Domnului.
De aceea, eu mă voi logodi cu nepoata lui.
Noi îl slujim pe Toranaga-san! Te vei căsători așa cum va ordona el.
Am obosit să fac parte din familia asta!
Mă rușinez de lucrurile pe care le spun despre numele tău.
- Și pentru ce? Eu ce am făcut? - Nu avem de ce să ne fie rușine.
Atunci încetează! Dacă încerci să pleci azi, vei fi reținută.
Dacă vei fi dezonorată...
nu mă voi mai considera fiul tău.
Doamnă, ești pregătită?
Să mergem!
Toată lumea să se pregătească!
Plecăm!
Iertare, doamnă Mariko, aveți permis de trecere?
Mă iertați, dar nu avem nevoie.
Seniorul Ishido a dat ordine în tot castelul.
Vă trebuie permis de trecere.
Seniorul meu mi-a poruncit să-i însoțesc doamnele până la Edo.
Te rog să ne lași să trecem.
Îmi pare rău, dar, fără permis, niciun senior și niciun alai
nu pot părăsi castelul Osaka, conform ordinelor seniorului Ishido.
Nu-mi dai de ales...
Omoară-l, te rog.
Doamna va pleca acum!
- Miyai, vrei să preiei conducerea? - Ar fi o onoare, doamnă.
Omorâți-i!
Sunt onorat că te-am slujit.
Seniorule Kiyama, seniorule Ohno,
porunciți-le să se dea la o parte din calea mea.
Nu sunt la ordinele noastre! Sunt oamenii seniorului Ishido!
Suntem neputincioși.
Deci e adevărat că suntem ținuți aici împotriva voinței noastre.
Voi convoca o întâlnire!
Eu sunt vasala seniorului Toranaga și ordinele mele sunt clare.
Trebuie să mi se permită să mă supun seniorului meu.
Mariko-san!
Vă rog să vă dați la o parte.
Doamna Mariko nu poate fi atinsă!
Nu e posibil să lupt cu atâția bărbați!
Trebuie să ne întoarcem.
Însă...
ei m-au împiedicat să-mi fac datoria față de seniorul meu
și nu pot trăi cu rușinea asta.
Îmi voi lua viața la apus.
Seniorule Kiyama,
fiind creștin, știi că e păcat de moarte să-mi iau singură viața.
Îți cer oficial să-mi fii secondant.
Îi sunt obligat, fiindcă sunt și eu creștin.
- Altfel e condamnată la osândă veșnică. - E alegerea ei.
E o cacealma. Nu-și va pierde sufletul pe vecie sinucigându-se.
Vă înșelați.
Doamna Mariko va face ce a spus.
Asta va fi răzbunarea ei pe soartă.
Pe noi toți.
Va muri ca să scape de rușinea care o împovărează.
Și atunci, toată Osaka va fi rușinată că a lăsat-o să moară.
E ceva extrem, nu crezi?
Care e sfatul tău?
Nu am niciun sfat, seniorule Ishido.
Dacă îi permiți să moară,
se vor revolta toate familiile nobile din Osaka.
Dacă îi permiți să plece,
vor vrea și ostaticii să plece.
Oamenii lui Ishido au început să încuie palatele. Am plecat la timp.
Vă cerem onoarea de a ne alătura în așteptarea doamnei Mariko.
Vă primim cu plăcere.
Pilotul a fost chemat în audiență la Moștenitor.
Mi s-a spus că vorbești japoneza binișor.
- Mă înțelegi? - Da.
Dar te rog respectuos să folosești cuvinte simple.
O frază studiată! Inteligent din partea ta!
Oare te-a învățat Mariko?
Mulțumesc că ai venit.
Moștenitorul a cerut să-l vadă pe pilot.
Cum avem nevoie de un tălmaci, te-am rugat să vii.
Mă roagă să tălmăcesc. A fost un șiretlic, ca să vin în fața ei.
Las-o să vorbească.
Ar fi o onoare să vă fiu de folos.
Pilotul îi mulțumește Moștenitorului pentru audiență.
- Joaca asta trebuie să înceteze. - Nu e nicio joacă.
Trebuie să-mi onorez datoria.
Nu poți înnobila setea de război a seniorului tău.
Nu-ți vei câștiga libertatea fiind momeala lui Toranaga.
Îmi pare rău, dar te înșeli.
Seniorul meu dorește să sfârșească această luptă.
Îi traduci pilotului?
Vreau să înțeleagă care a fost relația noastră.
Când eram tinere, Mariko făcea totul perfect.
Știa mereu unde să stea
sau când să iasă din încăpere fără să i se spună.
Îi era ușor.
Vorbește despre copilăria petrecută împreună.
Am crescut ca două surori.
Dar tații noștri erau dușmani.
Suferința lor era și a noastră. Lupta a ajuns și în castelul nostru.
Dar eu o aveam pe Mariko.
Ea era fericirea mea.
La un moment dat a fost îndepărtată.
Ani la rând n-am putut-o recunoaște pe femeia care mi s-a spus că a ajuns.
Că Mariko, în numele tatălui ei, voia să ajungă o martiră.
Dar o înțeleg acum.
Fata care făcea totul perfect a acumulat multă furie.
Nu vrea decât nimicire.
Încă nu ai obosit să spui toate astea?
Ce ar trebui să fac? Să mă predau în fața unei morți fără rost?
Să mor ca ramul tău desfrunzit?
Doar tu poți opri jocurile de care mă acuzi pe mine.
Nu am această putere.
Nu exist decât ca să-mi protejez fiul.
Tu cum îți vei proteja fiul dacă îți străpungi inima?
Ar fi bine să plecăm.
Acceptarea morții nu înseamnă renunțare.
Florile sunt flori fiindcă se ofilesc.
Toranaga are mii de luptători la dispoziția lui, o mulțime de vasali!
- E laș să trimită o femeie să negocieze! - N-ai înțeles.
Înțeleg perfect. Profită de loialitatea ta.
Viața ta valorează mai mult!
Viața și moartea sunt la fel. Amândouă pot avea valoare și țel.
Dar numai una e definitivă.
N-ai nimic de demonstrat în fața lor! Te-ai făcut înțeleasă.
Nu-i nevoie să mori.
Ba e nevoie.
E motivul pentru care tata m-a ținut în viață.
Eu te rog...
Te implor, dacă nu din înțelepciune,
dacă nu pentru Dumnezeu, te-ai putea gândi să trăiești pentru mine?
Un mesaj de la Ishido!
Acceptă oferta ta, de a-i sluji în loc să mori.
Dar are o pretenție.
După atâția ani, încă ai crucea la tine.
- Ești hotărâtă din nou. - Da.
- Vreau să mă spovedesc. - Atunci vorbește!
Binecuvântează-mă, părinte, căci am păcătuit.
Dar pot să mărturisesc doar că nu sunt demnă să mărturisesc.
Fiica lui Dumnezeu, aș vrea să te cuminec cum se cuvine.
Dar aici nu avem altar, nici veșminte.
Atunci să bem ceai dintr-o ceașcă goală
pentru anii care au trecut de când ne știm și pentru puținul timp care a rămas.
Eu, Toda Mariko,
fiica lui Akechi Jinsai,
las acest poem ca bilet de adio.
Seniorule Kiyama, te rog să vii să mă secondezi.
Am s-o fac eu.
Am cunoscut deja iadul. Lasă-l să iasă din mintea ta.
Te rog, așteaptă până cad.
Permisul tău!
E o prostie, dat fiind că te vei întoarce, dar ești liberă să pleci la dimineață.
Seniorule Ishido!
Vreau și eu să plec.
Și eu! Cu familia mea.
Să sperăm și noi că putem pleca?
Suntem temniceri? Nimeni nu e captiv în acest castel.
Dacă vreți să plecați, cereți permis și veți primi.
O femeie care amenință cu sinuciderea și batjocorește sosirea Moștenitorului...
Dezgustător!
Mă simt bine, Setsu.
Seniorule, dacă vrei să te odihnești, stăm noi de pază.
Voiam să dorm, dar gaițele alea au dezgropat tot sake-ul din castel.
- Bănuiesc că vor sta toată noaptea. - Înțeleg dorința lor de a sărbători.
Haide, bea! Insist!
Așa!
Ce e?
Intruși!
Veniți repede!
Intruși! Treziți pe toată lumea!
- Cine sunt? - Shinobi. Au venit după mine.
E mâna lui Ishido! Nu ne va lăsa să plecăm cu viață!
- S-au infiltrat în castel! - Liniște!
Ascultați!
- Zi-le să se dea înapoi. - La o parte!
- Păziți-vă! - Să mergem la dozo! Ușile ne vor proteja.
- Hai la poartă! - Nu risc să fiu prinsă.
Afară e o magazie cu uși grele!
Yabushige-san!
Nu avem unde să mergem!
Pregătiți fitilurile!
O s-o arunce în aer.
O explozie ne va omorî pe toți!
Yabushige-san, ajută-mă!
Yabushige-san! Vino aici și ajută-mă să împing asta lângă ușă!
Anjin-san...
Lasă-i să vină.
Ajută-mă s-o împing lângă ușă!
- Eu, Akechi Mariko... - Pleacă de lângă ușă!
...protestez față de acest atac al seniorului Ishido...
- Doamnă Mariko, vino aici! - Prin moartea mea...
Mariko-san!
Subtitrarea: Corina Negreanu