Viděli jste:
Jste připravena přiložit ruku k dílu?
Jsem připravena.
- Zítra odjíždím. - Kde jste nechala slušnost?
Pokud tu ovšem nejsme vězněni.
Nikdo z vás tu není vězněn.
Přeci jen jsme tu drženi proti své vůli.
S takovou urážkou nemohu dál žít.
Vaše povolení.
Velký válečník, který své věrné vazaly přelstil natolik,
že se po nich slehne zem.
Zpráva od mistra Išida.
Je ochoten ustoupit z vašeho trestu smrti výměnou za vaši službu.
Pronikli do hradu.
Musíme k bráně!
Nemohu riskovat zajetí.
Za vším stojí Išido.
Živé nás odsud nepustí.
Mariko-samo!
Nigele!
Takhle nás uslyší.
Vždyť jsem potichu.
Nikdo to nepozná.
Koukej. Ten musí být ale ostrý.
Ticho. Uslyší tě.
Jenom se podívám.
Když nás tady máma nachytá, bude se zlobit.
Opatrně.
Proč je naštípnutý?
Protože se s ním dědeček ubránil před celou armádou japonských zabijáků.
Je pravda, že ti ho věnoval divoch?
Andžine!
Proberte se!
Andžine!
Vzchopte se!
Mariko-samo.
Mariko-samo!
Otče na nebesích,
svěřujeme ti tvou oddanou služebnici Mariko-samu.
Mariko-samo.
Paní Mariko!
Odpusťte mi…
NA MOTIVY ROMÁNU JAMESE CLAVELLA
ŠÓGUN
KAPITOLA DESÁTÁ: SEN O SNU
Celá tato událost je tragická a dalo se jí předejít.
Ósacký hrad není tak bezpečný, jak nám bylo namlouváno…
To je nabíledni.
Paní Mariko mělo být umožněno odejít, aniž by se stala obětí útoku.
Teď už nic nezměníme.
Protestní dopis od mého bratra.
Násilná smrt jeho věrné vazalky pro něj byla šokem.
Potají unikl z Eda a připravuje se na válku.
Situace se tím nikterak nemění.
Jestli uzná porážku tady nebo při bitvě, už je čistě na něm.
Pro nás je důležité, že jsme sjednoceni.
Když jen pomyslím na to, že tento hanebný útok
dost možná nařídil jeden ze členů naší Rady…
Vskutku opovrženíhodný čin.
Něčeho tak proradného je schopen pouze Toranaga.
Snaží se nás rozeštvat.
Je naší povinností učinit jeho hrozbě přítrž.
Navrhuji
dát se na pochod.
Ze všeho nejdřív musíme paní Mariko dopřát křesťanský pohřeb.
Jakkoli je mi její smrti líto,
nezapomínejme, že byla dcerou Akečiho.
Pokračovatelkou rodu, jenž zabil otce paní Očiby.
Paní Mariko…
bude…
náležitě poctěna.
Jak myslíte.
Tím pádem vytáhneme do války až posléze.
A s podporou následníka.
Pochopitelně.
Pod jeho praporem budeme stát na straně zákona,
což nelze říct o Toranagovi.
A jak naložíme s tím kacířem?
Jakmile odhlasujeme válku,
bude mi jeho osud lhostejný.
Válka je nevyhnutelná.
Nevyhnutelná.
Myslím, že…
si tato otázka žádá vážnější debatu.
Nepodléhejte pověře.
Nejsme žádní rolníci, kteří se pídí po smyslu života v hlíně.
Jsme ochránci říše.
Tímto je věc odhlasována.
Působíte vyrovnaně, Jabušige-samo.
Už se vám vrací sluch?
Jestli slyším?
Děkuji vám.
Měl jsem za to, že paní Mariko bude pouze zajata.
Kladla odpor a stálo ji to život.
Nešlo tomu zabránit.
Vaše úsilí nebude zapomenuto.
Až se zbavíme Toranagy,
křeslo v Radě máte zaručené.
Je to zvláštní…
Když se taikó chystal vstoupit do války s Toranagou,
měl přislíbeny všechny hlasy,
dokud nevypuklo to zemětřesení.
Otřesy tak silné, že se div nevylilo tamní jezero.
Jeho spojenci si to vyložili jako zlé znamení.
A taikó byl donucen uzavřít mír.
To už je dávno.
Kam zmizel?
Dával to za vinu sumci.
Že prý zemi roztřásl svým tlustým, ošklivým ocasem.
V tom jezírku žádného sumce nenajdete.
To já samozřejmě vím.
Vraťte se do Izu.
Svolejte svou armádu. A vyčkejte na můj rozkaz.
Navracím tě nebesům.
Nechť zplodíš mnoho dcer.
Je pravda, že ti ho věnoval divoch?
Žijeme a umíráme.
Prospal jste již několik dní…
Mariko-sama má svůj pohřeb za sebou.
Vzchopte se. Je čas odejít.
Muži mistra Kijamy vás doprovodí do přístavu.
Tak už to neprodlužujte.
Bylo vám umožněno navrátit se na Toranaga-samovu galéru.
Vaše povolenka.
Proč mi to povolení udělil mistr Kijama?
Kde je Jabušige-sama?
Chystá v Ósacké zátoce galéru. A já vás za ním mám odvést.
Všechny rodiny byly z Ósaky propuštěny.
Chvála Bohu. Alespoň je krize zažehnána.
Toranaga se rozhodně nevzdá.
Alespoň ne zatím.
Išido-sama zmobilizoval celou Radu pěti starších.
Paní Očiba mu přislíbila synovu podporu. Je jen otázkou týdnů, než Toranaga padne.
Zjevně nevíte, čeho je Joši Toranaga schopen.
Rukojmí jsou propuštěni.
Dosáhl toho, co chtěl.
S čistým štítem a bez války.
Za cenu jedné ženy.
Nevěřím tomu, že mě těsně před svou…
smrtí slyšela.
Promlouval jsem k Bohu.
Ne k tomu vašemu nebo mému.
Zkrátka k Bohu.
Myslíte, že mě vyslyšel?
Vězte, že už byla svatořečena.
Před smrtí mě navštívila a dopřál jsem jí rozhřešení.
Jistě by ji potěšilo, že jsme na sebe slušní.
Ano. V tom máte nejspíš pravdu.
Třeba nastane chvíle, kdy hodíme spory za hlavu.
Ano.
Celý ten blázinec.
Katolíky, protestanty, kalvinisty a celou tuhle sebranku.
Věčná škoda, že se toho nikdy nedočkáme.
Viďte, Otče?
Na tomhle místě mě mají přepadnout?
Jako při poslední cestě.
Zbaven všech ochránců.
Že bych se blížil svému konci?
Popírat to nebudu.
Měla vás tu potkat smrt.
Byla však uzavřena dohoda.
Z Ósaky odejdete živý.
Snad vás neurazí, když vám řeknu, že mi dělá menší potíž
věřit jakémukoliv vašemu slovu.
Tentokrát vám nezbývá než se na mě spolehnout.
Bůh vás provázej, Andžin-samo.
Poděkujte paní Marii.
Před smrtí poprosila církev, aby vás ušetřila.
A já tak učinil.
Dodržel jsem své slovo.
Sbohem.
A hodně štěstí.
Co znamená „na bezlisté větvi“?
To je část verše, jejž složila má přítelkyně.
Ta, kterou jsme právě pohřbili?
Přesně ta.
A my teď její báseň musíme dovršit.
Jakým veršem bys navázal?
Co třeba…
Větev může být porostlá plody
anebo také květy.
A co takhle…
Krása květu tkví v tom, že jednou opadá.
Naštěstí jej roznese vítr.
Vůbec jsme do té Ósaky neměli jezdit.
Vaše loď.
Můžeme na ní společně odplout.
Do vaší domoviny.
Jak se ta vaše země jmenuje?
- Země? - Ano, země. Jak jí říkáte?
Anglie.
Vezměte mě tam.
Rozumíte mi?
No tak, pojďte.
Naučte mě skákat do vody. Jako tenkrát Toranagu.
Předveďte mi to.
Uklidni se, hochu.
Co jste říkal?
Podívejte!
Omi!
Nezlobte se…
Mistře Jabušige,
bylo mi nařízeno odebrat vám meče.
Dejte jim ty meče.
Tito muži náleží mistru Toranagovi, našemu lennímu pánovi.
Stejně jako jde o jeho rozkazy.
Jak jinak.
Jdeme.
Našim strážím proklouzli pod rouškou noci nepřátelé.
Přesně věděli, kde mají zaútočit.
Mám za to, že to byli křesťané.
Strašlivé neštěstí…
Nepřátelé? Tohle je práce křesťanů?
Mariko-sama.
Rychle! Tudy!
Zastavte, prosím!
Dokud nenajdeme přívržence křesťanských nájezdníků,
bude celá vesnice vystavena teroru.
Nařídil tak mistr Toranaga.
Mistře.
Děkuji vám, že jste sem dopravil mé společnice a vazalky.
Jistě se k vám doneslo, že paní Mariko je po smrti.
Ano.
Oné noci jste byl spatřen, jak do mých pokojů vpouštíte narušitele.
Jedna ze služebnic paní Mariko s vámi byla ve sklepě.
Poslala dopis Omimu.
Po smrti paní Mariko
vás prý sžírala vina a prosil jste o odpuštění.
Cítil jsem, že je mou povinností s tím našeho mistra obeznámit.
Máte v tom útoku prsty?
Ano, mám.
Dobrá tedy.
Tímto vás zbavuji veškerých vašich lén.
Se zítřejším soumrakem si rozpářete břicho.
Mistře…
Když už musíte, dopřejte mi aspoň výjimečnou smrt.
Nechte mě například rozmetat děly
nebo mě předhoďte zaživa hejnu rozzuřených ryb.
Na kolenou vás prosím!
Vaše návrhy znějí zajímavě, ale nevěřím vám.
Se zítřejším soumrakem prosím spáchejte seppuku.
Izu je lénem klanu Kašigi.
Tímto prohlašuji Omiho svým dědicem
a žádám, aby léno bylo přiděleno jemu.
Vaše přání by bylo na místě, avšak Izu už vám nenáleží.
Vyberte si sekundanta.
Andžin.
Ne.
Tím pádem mi bude ctí, když roli sekundanta přijmete vy, mistře.
Přijímám.
Tak tedy zítra.
Nechť se na nás zítra usměje božstvo.
Paní Fudži…
Působíte…
zdravě a vyrovnaně.
Děkuji vám.
Chybí nám tu tlumočnice.
Ochránily jste mého novorozeného syna.
Jsem vám všem nesmírně vděčen.
Smrt si od našeho odchodu z Ósaky vyžádala až moc obětí.
Počínaje mistrem Nagakadem,
jehož ztrátu stále oplakáváme.
Naštěstí mám ještě další syny,
a to jen díky vám.
Toho rána, kdy jsme opouštěly Ósacký hrad,
jsme obdržely tajnou zprávu od paní Očiby.
Četly jste ji?
Jak by nás něco takového napadlo?
Kdybych slova v hrstku kvítí a padající listí proměniti mohl,
mé básně jako oheň by vzplály.
Tak krásná slova určitě nevzešla z vaší mysli.
Patří paní Mariko.
Už mezi námi přetrvává pouze prostřednictvím svých slov.
Nikdy však nezapomeneme na to, jaký oheň dokázala rozdmýchat.
Co je tohle?
Uvnitř se nacházejí ostatky mého muže mistra Tadajošiho
a mého jediného syna Curumarua.
Měla bych je pohřbít v rodinné hrobce,
ale jsem jim ráda nablízku.
Nevím, co dál.
Andžin-samo.
Zítra se musím dát na cestu.
Mistr Toranaga mi dal požehnání stát se jeptiškou.
Rozumíte tomu, co říkám?
Jeptiška?
Fudži a jeptiška?
Ano.
Jeptiška.
Přeji si,
abyste tu zůstala.
To bohužel nepůjde.
Nařizuji vám to.
Fudži je…
choť.
Je mi líto,
ale vaší chotí už nejsem.
Má služba vůči mistru Toraganovi je tímto završena.
Odvedla jste dobrou práci.
Fudži-sama…
ta nejlepší jeptiška.
Vynasnažím se.
Nicméně…
je mi nesmírně líto této vesnice.
Adžiró.
Po tom, co se stalo vaší lodi, jsou vesničané krutě trestáni.
I já jsem smutný.
Fudži-samo.
Sepište zprávu pro mistra Toranagu.
Chci s ním zítra mluvit.
Váš meč a pušku.
Odvedu vás k mistru Toranagovi.
Řekněte Andžinovi,
že ten, kdo zdevastoval jeho loď, se dopustil odporného činu.
Moji muži nespočinou, dokud nebude sabotér odhalen.
Obávám se, že na takováto slova je prostý rybář krátký, mistře.
On to stále neví?
Řekněte mu to.
Odpusťte mi ten klam, Andžin-dono.
Narodil jsem se jako Tonomoto Akinao v prefektuře Azuči.
Jsem samuraj.
Abych mohl dělat mistrovi zvěda,
před mnoha lety mi nařídil, abych konvertoval k víře Portugalců.
Tak jsem si osvojil jméno Muradži a přestěhoval se sem.
Aspoň že nejste katolík.
Jsem křesťan a vedle toho i Tonomoto Akinao,
vazal Toranaga-samy.
Jsem obojí.
Mistr říká, že nespočine,
dokud nenajde zrádce, kteří napomohli zničení vaší lodi.
Muradži…
Připravil jsem si pár vět v japonštině. Když tak mě opravujte.
Děkuji vám, že jste souhlasil s naším setkáním.
Chci se omluvit za své neuctivé jednání v den,
kdy jste před svým bratrem uznal porážku.
Tehdy už jsem se…
vzdal veškeré…
nadě…
Naděje?
Nebo snad hledáte slovo „víra“?
Teď už bych mohl říct obojí.
Nechte prosím obyvatele Adžira být.
Jeden muž sice ztratil naději,
ale Adžiró je vám stále věrné.
Proč řeší úděl zdejších vesničanů?
Copak se nechce pomstít svým nepřátelům?
Ptá se, proč nechcete bojovat se svými nepřáteli.
Moji nepřátelé mi loď nespálili.
Říká, že mu loď nespálili jeho nepřátelé.
Je to práce Mariko-samy. Nebyla schopna trpět mou válku s katolíky.
Prý za tím stojí paní Mariko.
Nedokázala se přenést přes jeho válčení s křesťany.
A tak v Ósace uzavřela dohodu.
Můj život výměnou za zpustošení mojí lodi.
Nařídila zpustošení jeho lodi výměnou za jeho život.
Už tomu rozumíte?
Tato smrt není spravedlivá.
Už nechci další krveprolití.
Co to znamená pro Andžinovu válku?
Už o ni nestojím.
Moje válka…
je bezvýznamná.
Jeho žádost odmítám.
Proč?
V mém panství se nadále těší životu ti, kteří se vůči mně dopustili zrady.
A já tomu nemohu dál přihlížet.
Říká, že trestání přetrvá, dokud nebude zrádce odhalen.
Co to děláte?
To já vás zradil.
Umřu já,
ne vesnice.
Na co si tu hrajete?
To si vážně myslí, že když si vezme život,
přestanu po těch zrádcích pátrat?
Umřu já,
ne vesnice.
Ne.
Copak to nechápete?
Jsem tu, abych vás využil.
Využil!
Od prvního dne, kdy jsem vkročil na váš břeh,
jsem vám podsouval sračky.
Krmil jsem vás hovny.
Nepřítel.
Nepřítel!
Seru na to.
Žijeme a umíráme.
Já, Andžin, se svou smrtí…
vzpírám bezcitnému trestání této vesnice Jošim Toranagou.
A dost!
Jestli už jste se umoudřil,
opravte tu loď
a vybudujte mi flotilu.
Najdi mé ženě dobrého manžela.
Hlavně ať to není nějaký pitomec.
Učinil jste ze mě svého následníka.
Jsem vám moc vděčen.
Strýčku…
Slibuji vám, že jméno Kašigi svěřujete do dobrých rukou.
Kdybych si to nemyslel, nedělám to.
Bral jsem tě jako syna, kterého jsem nikdy neměl.
Báseň na rozloučenou.
„Mé mrtvé tělo.
Nepálit, nepohřbívat, nechat ležet na poli
a zaplácnout jím žaludek hladového psa.“
Působivé, že?
Naprostý vrchol mé tvorby.
Předal jste mi nespočet zkušeností.
A tohle bude má poslední.
Uzavřená závěť.
Přeji vám dobrou smrt.
Je mi líto, že to musí skončit takhle.
Můj synovec vám bude dobrým vazalem.
Budete za něj rád.
Za něj vám musím poděkovat.
A ještě za Andžina.
I za něj mi musíte poděkovat.
Kéž bych se toho jen mohl dožít…
Dne, kdy se konečně naplní ten váš plán, který jste zosnoval…
Synovcovy první bitvy…
Toho, až Andžin vypluje proti křesťanům, kteří mu spálili loď…
Tolik věcí, kterých bych se byl dožil.
Kéž by to bylo tak jednoduché.
Zničení té lodi bylo nevyhnutelné.
Bylo na výběr mezi Andžinovým životem a jeho lodí.
Pověřit stráž tím, aby rozsypala střelný prach,
až tak těžké nebylo.
Mariko s církví vyjednala dohodu a já ji odsouhlasil.
Takže tu loď jste spálil vy.
Šlo o nezbytnou lest za cílem Andžinovy zkoušky.
Jednou mu možná pravdu prozradím.
Do té doby už tu loď stihne opravit
a já ji pravděpodobně budu muset zničit znovu.
Nemyslím si, že je jeho osudem Japonsko kdy opustit.
Jaký je to pocit
ovládat směr větru?
Já vítr neovládám.
Pouze mu naslouchám.
Ale jak chcete zvítězit?
Vaše jednotky jsou přečísleny
a následníkova armáda co nevidět zaútočí.
Spoléháte na Nachové nebe?
Fungovat by to nejspíš mohlo, jen nemám nejmenší tušení jak.
Řekněte mi to, než umřu…
Po tom všem, čím jsme si prošli,
jsem měl za to, že zrovna vy budete ten, kdo to prohlédne.
Nachové nebe už je završeno.
Když se regenti sjednotili,
vyslat do Ósaky vojska nepřipadalo v úvahu.
Znamenalo by to jistou smrt.
A tak jsem vyslal ženu splnit úkol,
na který by ani celá armáda nestačila.
Copak vám nedochází, jak to bude dál?
Za pouhý měsíc
se setkáme se svými nepřáteli v Sekigahaře.
Pět armád už se chystá na střet na bitevním poli.
A máte pravdu.
S následníkovou armádou na Išidově straně bych neměl sebemenší šanci.
Nicméně
Mariko svými činy
dovedla paní Očibu k vystřízlivění ze spojenectví s Išidem.
Ta mi ve svém dopisu tajně přislíbila,
že následníkovu armádu na bitevní pole nepřipustí.
V ten den nebude Išido pod záštitou žádného praporu.
Regenti se proti němu obrátí, ještě než bude vytasen první meč.
A teprve tehdy se můj sen stane skutečností.
Začnu jej budovat v Edu, centru své moci.
Národ, který nepozná války.
Období velkého míru.
Zasloužil se o něj každý z nás.
Vy, já,
paní Mariko…
dokonce i ten barbar, který se vynořil z moře.
Tolikrát jsem zvažoval, že se ho zbavím, ale pokaždé jsem to přehodnotil.
Ne proto, že by byl důležitý…
Můj prapor by se obešel i bez něj.
Ale proto, že mě umí rozesmát.
A také odvést pozornost mých nepřátel.
Je to pokrytectví.
Naše životy…
Tolik poddaných se obětovalo a padlo, jen aby nám zajistili jakési vítězství.
Vzpomínáte, co řekl Andžin v den,
když jsem mu oznámil, že je jeho boj beznadějný?
„Pokud ovšem nezvítězím.“
Když zvítězíte, získáte všechno.
I titul šóguna.
Usilujete o něj od samého začátku, že ano?
Vaše tajné úmysly nejsou nikterak vznešenější než ty naše.
Řekněte mi pravdu.
Vezmu si ji s sebou do hrobu.
Proč se dělit o budoucnost s mrtvolou?
Snad se mnou nechcete veslovat až do kláštera?
Fudži-samo, celou dobu jste mi sloužila.
Dovolte mi alespoň skromné gesto na rozloučenou.
Podívejte.
Vyplujeme.
Na moře.
Mé poslední přání.
Odjakživa jsem názoru, že duše, která je oddaná hlubinám,
je s nimi svým způsobem nadosmrti spjata.
Rozumíte mi?
Nadosmrti… spolu.
Nadosmrti spolu.
Nechť poslední, na co vzpomíná, je vaše náruč.
Chopte se lan!
Zvedněte lana.
Vím, že jste unaveni, ale musíme využít přílivu.
Chyťte se toho.
Dám vám znamení.
A táhneme!
Chčijeme proti větru. Potřebujeme víc vody.
Ať si klidně odpočinou.
Dejte si přestávku.
To je ono. Nádhera. Tak se mi to líbí.
Chopte se lan!
Zvedněte lana.
Tak jo, vy bando mizerných, ufňukaných přizdisráčů!
Teď to musí klapnout.
Poslouchejte…
Ne, Muradži. Tohle si nechte pro sebe.
A táhneme!
Už na nás kouká!
Já vám říkal, že je to krasavice! Že za tu dřinu stojí!
To už stačí.
Dobrá práce!
Děkuju vám.
- Vedl jste si skvěle. - Děkuju vám.
ŠÓGUN
Překlad titulků: Vít Jakeš