Tidligere i Shōgun.
Er De klar til at gøre Deres del?
Ja.
Jeg rejser i morgen.
Hvor vover De!
Medmindre vi bliver holdt fanget her.
Ingen bliver holdt fanget her.
Så det passer, at vi bliver holdt her mod vores vilje.
Jeg kan ikke leve med det.
Deres tilladelser.
Se, den store krigsherre, der snød sine egne loyale vasaller
til lydløs ødelæggelse.
En besked fra lord Ishido.
Deres tilbud om tjeneste i stedet for døden…
…han tager imod det.
De har infiltreret slottet.
Til porten!
Jeg vil ikke risikere fangenskab.
Det er Ishido…
…han vil aldrig lade os rejse i live.
Mariko-sama!
Nigel!
Han hører os.
Jeg er stille.
Hvem finder ud af det?
Se på det. Det ser skarpt ud.
Vær stille. Han hører dig.
Jeg vil bare lige se.
Mor bliver så sur, hvis hun ved, vi er herinde.
Vær forsigtig.
Hvorfor har det et hak?
Fordi bedstefar brugte det til at slå en hær af japanske snigmordere.
Fik du det virkelig af en vild?
Anjin!
Rejs Dem!
Anjin!
Rejs Dem!
Mariko-sama.
Mariko-sama!
Himmelske fader,
vi overgiver dig din trofaste tjener, Mariko-sama.
Mariko-sama.
Lady Mariko!
Tilgiv mig…
BASERET PÅ BOGEN AF JAMES CLAVELL
SHOGUN
KAPITEL TI: A DREAM OF A DREAM
Alt dette var tragisk og undgåeligt.
Osaka-slottet er ikke så sikkert, som vi fik at vide…
…det er klart.
Lady Mariko skulle have fået lov
til at rejse uden postyr.
Hvad betyder det nu?
Et protestbrev fra min broder.
Hans værdsatte vasals voldelig død
var et stort chok for ham.
Han har forladt Edo i hemmelighed og gør klar til krig.
Det betyder intet.
Om han overgiver sig her eller under et slag er op til ham.
Så længe vi står sammen.
Tænk, at dette vanærende angreb
kunne være blevet bestilt af et medlem af dette Råd…
Sådan et skrækkeligt angreb.
Kun Toranaga er udspekuleret nok til at gøre det.
Han prøver at skabe splid mellem os.
Det er vores pligt at knuse hans trussel.
Jeg mener…
…vi bør gå i krig.
Lady Mariko bør først begraves på kristen vis.
Jeg beklager Marikos død,
men lad os ikke glemme, at hun var en Akechi.
Den samme slægt, der myrdede lady Ochibas fader.
Lady Mariko vil…
…blive generøst…
…æret.
Fint.
I så fald drager vi i krig bagefter.
Og med arvingens støtte.
Selvfølgelig.
Hans bannere gør vores side legitim
og Toranagas side illegitim.
Og hvad gør vi med kætteren?
Når vi har stemt for krig,
er jeg ligeglad med, hvad der sker med ham.
Krig er uundgåeligt.
Uundgåeligt.
Denne sag…
Måske kræver den mere debat.
Stop denne overtro.
Vi er ikke bønder, der graver i jorden efter mening.
Vi er Rigets beskyttere.
Afstemningen er ovre.
De ser godt ud.
Bliver Deres hørelse bedre?
Ører.
Tak.
Jeg troede, at lady Mariko blot ville blive fanget.
Hun kæmpede imod, og hun døde.
Vi kunne intet gøre.
Deres anstrengelser vil ikke blive glemt.
Når Toranaga er væk,
er Deres plads i Rådet sikret.
Det er sært…
Da Taikō var på randen af krig med Toranaga,
havde han alle stemmerne…
…indtil jordskælvet ramte.
Det var et stort et under Biwa-søen.
Hans allierede kaldte det et dårligt varsel.
Taikō blev tvunget til at skabe fred.
Det var længe siden.
Hvor er den?
Han gav mallen skylden.
Dens tykke, grimme hale rystede jorden.
Der er ingen maller i den dam.
Det ved jeg da godt.
Vend tilbage til Izu.
Saml Deres hær. Vent på min ordre.
Jeg giver dig tilbage til himlen.
Få mange døtre.
Fik du det virkelig af en vild?
Vi lever, og vi dør.
De har sovet længe…
Lady Mariko blev begravet forleden.
Stå op. Det er tid til afgang.
Lord Kiyamas mænd fører Dem til havnen.
Få det dog overstået.
De har fået lov til at vende tilbage til Toranaga-samas galej.
Her er Deres passerseddel.
Hvorfor modtager jeg tilladelsen fra lord Kiyama?
Hvor er Yabushige-sama?
Han forbereder galejen i Osaka-bugten. Jeg skal føre Dem til ham.
Alle familier er blevet løsladt fra Osaka.
Gudskelov. Så er den krise i det mindste bag os.
Toranaga overgiver sig ikke.
Ikke endnu.
Ishido-sama har mobiliseret Regentrådet til krig.
Lady Ochiba har lovet sin søns støtte.
Toranaga er død om få uger.
Så kender De ikke Yoshii Toranaga.
Gidslerne er frie.
Han fik, hvad han ønskede.
Ingen beskidte hænder, ingen krig.
Kun en kvinde.
Hun hørte mig næppe…
…før hun døde.
Jeg talte foran Gud.
Ikke Deres Gud eller min Gud.
Bare Gud.
Var det mon acceptabelt?
Bare rolig, hun var allerede syndfri.
Før sin død kom hun til mig og modtog syndernes forladelse.
Jeg tror, hun havde værdsat at se os på god fod.
Ja. De har nok ret.
Måske kan vi en dag tilsidesætte vores forskelle.
Ja.
Alt dette vrøvl.
Katolikker, protestanter, calvinister. Alt det lort.
Men det er en skam, at den dag aldrig kommer.
Gør den, fader?
Er det her, jeg bliver offer for bagholdsangreb?
Som sidste gang, jeg prøvede at rejse.
Endelig ubeskyttet.
Er det sådan, jeg til sidst dør?
Jeg vil ikke benægte det.
Deres død her var planen.
Men der blev indgået en aftale.
De forlader Osaka i live.
Tilgiv mig, hvis jeg har svært ved
at tage Deres ord for gode varer.
De må bare stole på mig.
Gå med Gud, Anjin-sama.
Det var lady Maria.
Hun bad Kirken skåne Dem, før hun døde.
Og det har jeg nu gjort.
Jeg har holdt mit løfte til hende.
Farvel.
Og held og lykke.
Hvad betyder "på en gren uden blade"?
Det blev skrevet af min ven.
Der lige blev begravet?
Ja.
Så vi må færdiggøre digtet.
Hvad ville du skrive nu?
Tja…
…en gren kan have frugt…
…og blomster…
Hvad med…
Blomster er kun blomster, fordi de visner
Men gudskelov for vinden.
Vi skulle aldrig være taget til Osaka.
Deres skib.
Vi kan sejle på det sammen.
Til Deres hjemland.
Hvad hedder Deres land?
- Land. - Ja, land. Hvad er det?
England.
Sejl mig dertil.
Forstår De mig ikke?
Hvad med…
…at De lærer mig at dykke.
Ligesom Toranaga.
Vis mig det.
Tag Dem nu sammen.
Hvad siger De? Hurtigt!
Se!
Omi!
Jeg beklager…
…lord Yabushige…
Jeg skal anmode om dine sværd.
Mine sværd.
Disse mænd tilhører lord Toranaga, vores lensherre.
Ordrerne tilhører også ham.
Selvfølgelig.
Denne vej.
Fjender sneg sig forbi vores vagt i ly af natten.
De vidste, hvor de skulle slå til.
Kristne, mener vi.
Det er så forfærdeligt…
Fjender? Gjorde kristne det her?
Mariko-sama.
Denne vej!
Stop.
Før vi finder dem, der hjalp de kristne angribere,
må ingen i landsbyen hvile.
Lord Toranaga har beordret det.
Min herre.
Tak, fordi De førte mine gemalinder og vasaller tilbage.
De hørte nyheden om lady Marikos død?
Ja.
Den aften
blev det set, at De lukkede indtrængere ind i mine gemakker.
En af Marikos hofdamer var med Dem i kælderen.
Hun sendte et bred til Omi.
Efter lady Marikos død
sagde de, at du var ramt af skyld og bad om tilgivelse.
Jeg anså det som min pligt at informere vores herre.
Hjalp De dette angreb?
Ja.
Udmærket.
De mister alt Deres land.
Skær Deres mave op ved solnedgang i morgen.
Min herre…
Hvis De må dræbe mig, så giv mig en god død!
Som at blive flænset af en kanon
eller spist levende af en stime vrede fisk.
Jeg beder Dem!
Fine forslag, men jeg stoler ikke på Dem.
Begå venligst seppuku ved solnedgang i morgen.
Lenet Izu tilhører Kashigi-klanen.
Jeg udpeger Omi som min arving
og beder, at det bliver givet til ham.
Det er fint at spørge, men Izu tilhører ikke længere Dem.
Hvem skal bistå Deres død?
Lad det være Anjin.
Nej.
I så fald
vil det være en ære, hvis De gør det, min herre.
Det gør jeg gerne.
Vi ses i morgen.
Må Fudō Myō'ō tilsmile morgendagen.
Fuji…
De ser…
…sund og stærk ud.
Tak.
Ingen oversætter.
Du beskyttede min nye søn.
Jeg er meget taknemmelig for jer alle.
Så mange er faldet, siden vi skiltes i Osaka.
Først lord Nagakado,
som vi stadig sørger over.
Heldigvis har jeg flere sønner,
takket være dig.
Den morgen vi forlod Osaka-slot,
modtog vi dette i hemmelighed fra lady Ochiba.
Har du læst det?
Hvad tror du om mig?
Kunne jeg bruge ord
som spredte blomster og dalende blade,
ville mine digte være en livlig lue.
De ord er for smukke til at komme fra dig.
De kom fra lady Mariko.
Kun hendes ord er med os nu.
Men sikke en lue, hun skabte.
Hvad er det?
Resterne af min mand, lord Tadayoshi,
og min eneste søn, Tsurumaru.
Jeg bør begrave dem i familietemplet,
men jeg ønsker at være tæt på dem.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre…
Jeg rejser i morgen.
Lord Toranaga har tilladt mig at blive nonne.
Forstår De, hvad jeg siger?
"Nonne"?
Nonne, Fuji?
Ja.
Nonne.
Jeg ønsker,
at De bliver her.
Umuligt.
Jeg beordrer det.
Fuji er…
…gemalinde.
Beklager,
men jeg er ikke længere Deres gemalinde.
Min tjeneste hos lord Toranaga er forbi.
De har tjent ham godt.
Fuji…
…den bedste nonne.
Jeg vil prøve.
Men…
…jeg sørger for denne landsby.
Ajiro.
Efter det, der skete med Deres skib,
er landsbybeboerne blevet straffet hårdt.
Jeg er også trist.
Fuji.
Forbered en besked til lord Toranaga.
Jeg ønsker at se ham i morgen.
Deres sværd og pistol.
Jeg fører Dem til lord Toranaga.
Fortæl ham…
…at vi væmmes ved ødelæggelsen af hans skib.
Mine mænd vil ikke hvile, før sabotøren bliver fundet.
Min herre, måske kan en simpel fisker ikke oversætte dette.
Ved han det stadig ikke?
Fortæl ham det.
Jeg beklager bedraget, Anjin-dono.
Jeg blev født Tonomoto Akinao i Azuchi-præfekturet.
Jeg er samurai.
For at kunne udspionere sine fjender
bad min herre mig for længe siden konvertere til portugisernes religion.
Jeg tog navnet Muraji og flyttede hertil.
I det mindste er De ikke katolik.
Jeg er kristen, og jeg er også Tonomoto Akinao,
Toranaga-samas vasal.
Jeg er begge ting.
Min herre siger, at han ikke vil hvile,
før han finder dem, der ødelagde Deres skib.
Muraji,
jeg har forberedt noget på japansk.
Måske kan De hjælpe, hvis jeg tøver.
Tak, fordi De ville se mig.
Den dag, De overgav Dem til Deres broder…
Jeg undskylder for min mangel på respekt.
Dengang havde jeg…
…helt…
…mistet…
"Håbet"?
Håbet.
Eller leder De efter ordet "tro"?
Lige nu vil begge fungere.
Lad Ajiro være i fred.
En mand mistede håbet…
…men Ajiro er loyal.
Hvorfor betyder min landsbys skæbne noget for ham?
Ønsker han ikke hævn over sine fjender?
Han spørger, hvorfor De ikke ønsker at bekæmpe Deres fjender.
Mine fjender brændte ikke mit skib.
Han siger, at det ikke var hans fjender, der brændte skibet.
Det var Mariko-sama. Hun hadede min krig mod katolikkerne.
Han siger, det var lady Mariko…
Hun hadede hans krig med de kristne i Japan.
Så hun lavede en aftale i Osaka,
hvor jeg overlevede, hvis mit skib blev ødelagt.
Hun beordrede ødelæggelsen af hans skib i bytte for hans liv.
Indser De det nu?
…denne død er forkert.
Ikke mere blod.
Hvad med Anjins krig?
Jeg behøver den ikke længere.
Min krig…
…lille krig.
Jeg nægter hans anmodning.
Hvorfor?
De der er illoyale overfor mig, lever stadig i mit domæne…
Jeg kan ikke bare se til.
Han siger, at straffen fortsætter, indtil de illoyale er fundet.
Hvad laver De?
Jeg var den illoyale.
Jeg dør,
ikke landsbyen.
Hvem tror De, De er?
Tror han virkelig, at hans selvmord
ville stoppe min søgen efter forræderne?
Jeg dør,
ikke landsbyen.
Nej.
Forstår De det ikke?
Jeg kom her for at udnytte Dem.
Udnytte Dem!
Fra jeg satte en fod i Deres land,
har jeg løjet for Dem.
Løjet.
"Fjende."
Fjende.
Fjende!
Til helvede med det.
Vi lever, og vi dør.
Jeg, Anjin, protesterer med min død…
…Yoshii Toranagas hjerteløse straf af denne landsby.
Så er det nok!
Hvis De er færdig,
så genopbyg skibet,
og lav mig en flåde.
Find en god mand til min kone.
Sørg for, at han ikke er idiot.
Du har gjort mig til din arving…
Jeg er taknemmelig.
Onkel…
Jeg sværger på at værne om Kashigi-navnet.
Det regnede jeg også med.
Du er den søn, jeg aldrig fik.
Mit dødsdigt.
Min døde krop
Brænd den ikke, begrav den ikke, Forlad den blot på marken
Og fyld en sultens hunds mave med den
Imponerende, ikke?
Mit bedste digt til dato.
Jeg har lært så meget af dig.
Og nu til den sidste lektie.
Mit testamente.
Hav en god død.
Jeg beklager at måtte sige, at det ender her.
Min nevø bliver Dem en god vasal.
De er heldig at have ham.
Det kan jeg takke Dem for.
Og Anjin.
Ham kan De også takke mig for.
Hvis bare jeg kunne have levet til at se…
Dagen, hvor Deres plan går op, hvad end den er…
Min nevøs første slag…
Når Anjin sejler mod
de kristne, der brændte hans skib…
Så mange dage kunne jeg have set.
Hvis bare det var så simpelt.
Skibet måtte ødelægges.
Valget stod mellem det og Anjins liv.
At bede en vagt sprede krudt…
…var ikke særlig svært.
Mariko forhandlede for Kirken, og jeg accepterede.
De brændte skibet.
Det var et nødvendigt trick for at teste Anjin.
Måske fortæller jeg ham en dag sandheden.
Til den tid har han genopbygget det,
og jeg har nok ødelagt det igen.
Jeg tror, hans skæbne er at blive i Japan.
Hvordan føles det
at forme vinden efter Deres vilje?
Jeg kontrollerer ikke vinden.
Jeg studerer den blot.
Men hvordan kan De vinde dette?
Deres styrker er i undertal,
arvingens hær angriber snart…
Er det Røde Himmel?
Det kunne måske virke…
…men jeg kan ikke se hvordan.
Fortæl mig det, før jeg dør…
Efter alt, vi har været igennem,
troede jeg, at De kunne se det.
Røde Himmel er ovre.
Når Regenterne er forenede,
kunne jeg aldrig sende en hær til Osaka.
Det ville have været den sikre død.
Så jeg sendte en kvinde afsted
for at gøre det, en hær aldrig kunne.
Kan De ikke se, hvad der sker nu?
Om blot en måned
møder vi vores fjender ved Sekigahara.
Fem hære mødes på slagmarken.
Og De har ret…
Jeg ville tabe med arvingens hær på Ishidos side.
Men
takket være Marikos handlinger,
er lady Ochiba blevet træt af sin alliance med Ishido.
I et brev til mig sværgede hun i hemmelighed
at holde arvingens hær fra slagmarken.
På den dag har Ishido intet banner.
Regenterne vender sig mod ham, før det første sværd bliver draget.
Først da bliver min drøm til virkelighed…
Jeg begynder den i Edo, mit magtcentrum.
En nation uden krig.
En æra fuld af fred.
Vi har alle gjort det muligt.
De, jeg,
lady Mariko…
Selv barbaren, der kom fra havet.
Hvor mange gange har jeg ikke overvejet at dræbe ham, men stoppede.
Ikke, fordi han er vigtig…
…mit banner ville overleve uden ham…
…men fordi han får mig til at grine.
Og mine fjender skal distraheres.
Det er hykleri,
vores liv…
Al denne død og opofrelse fra mindre mænd,
blot for at sikre sejre i vores navne…
Husker De, hvad Anjin sagde, den dag vi mødtes,
da jeg sagde, at hans kamp var meningsløs?
"Medmindre jeg vinder."
Hvis man vinder, er alt muligt.
Selv shōgun.
Det har De altid længtes efter, ikke?
De er ikke bedre end os i Deres hemmelige hjerte…
Fortæl mig sandheden.
Jeg tager den med mig i døden.
Hvorfor fortælle en død mand fremtiden?
Ror De mig til mit kloster…?
Fuji-sama, De har tjent mig al den tid.
Tillad mig denne sidste gestus.
Se.
Kom.
Til havet.
Sidste ting, jeg beder om.
Jeg har altid ment, at en sjæl givet til dybet,
er en sjæl, der på en måde lever for evigt.
Forstår De?
Sammen… for evigt.
Sammen for evigt.
Lad Deres hænder være det sidste, der holder hende.
Hæv rebene!
Hæv rebene.
Selvom I er trætte, prøver vi igen, for tidevandet er her.
Værsgo.
Vent på mit signal.
Træk!
Vi pisser mod vinden. Vi behøver mere vand.
Sig, at de kan hvile.
Tag en pause.
Ja.
Ja. Hvor fantastisk.
Hæv rebene!
Hæv rebene.
Kom så, I elendige, snøftende, stinkende lorteklude.
Noget siger mig, det lykkes nu.
Hør efter…
Nej. Muraji, det bliver mellem os, okay?
Træk!
Der er hun!
Jeg sagde jo, hun var smuk! Jeg sagde, hun var det værd!
Det er nok.
Flot!
Tak.
Godt arbejde i dag.
Tak.
SHOGUN
Tekster af: Ditte Marie Christensen