Sid her.
Okay.
Sådan.
Perfekt.
Okay.
Dette er svaret på sæson 1 fra Jim Bob og Michelle.
"Den nye dokumentar om vores familie er trist."
Michelle og Jim Bob Duggar lægger hårdt ud,
efter en vild dokumentar hævder, at den afslører deres familiehemmeligheder.
"Vi ser medierne og folk med onde hensigter
såre folk, vi elsker."
Hold da op. "Denne dokumentar viser meget og mange folk
på en nedsættende og sensationspræget måde."
Den var en virkelig sejr for ofre for religiøst misbrug.
Den er meget præcis. Den var meget bekræftende.
"Vi har altid ment, den bedste chance
for at reparere ødelagte forhold eller forene forskelle er via kærlighed
i det private."
Han irriterer mig.
Det gør han bare.
Jeg vil så gerne fortælle ham, hvad sandheden er.
Sikke en tur.
Sæson et var et vildt ridt.
Lad os tale om de mest chokerende afsløringer
fra familien Duggars nye dokumentarserie på Prime.
Vildt. Se den, så vi kan tale om det.
Jeg er ikke okay.
Du godeste. De sociale medier eksploderede.
Alle de folk, der ikke var med i
IBLP-vanviddet,
kunne relatere til den.
I skal forstå, at det er toppen af isbjerget.
Det er bogstaveligt talt kun begyndelsen.
Så mange historier om seriøst skøre trossystemer.
Det handler ikke om kirke eller religion.
De finder på "nye regler", der ikke
-hverken er bibelske eller fra Gud. -Ja.
-Det er bare menneskeopdigtet bras. -Bras.
Det er det!
Og selv når de siger "I Jesu navn",
er det ikke altid sådan.
Okay allesammen, Shiny Happy sæson 2.
Så kører vi.
Da jeg fik en sms om, at showet var planlagt,
skrev jeg tilbage: "Jeg vidste, dagen ville komme."
Har du et minde, hvor du ved,
at andre evangeliske og tidligere evangeliske deler?
Det er bogstaveligt talt hele min Teen Mania-bagage.
Der var en menighed kaldet Teen Mania.
-Teen Mania. -Teen Mania.
Teen Mania Ministries.
Har I hørt om Teen Mania?
Det var så skørt og så sært.
De fik at vide, de skulle til en stor koncert,
og at det er et godt sted at møde andre kristne.
Det var præcis det, vi fik at vide.
-Tog du afsted? -Jeg tog til et.
Okay.
Hvordan ved man, at man er i en kult?
Det gør man ikke.
Indtil nogen kommer og…
-"Det er ikke godt, det er en kult." -Ja.
Teen Mania var USA's største kristne ungdomsorganisation.
Og grundlæggeren, Ron Luce, er anføreren.
Dette er Gud!
Dette er et møde med Guds søn!
"Elsker du Gud, eller elsker du Gud?"
Der var tre hovedgrene i Teen Mania.
Acquire the Fire.
Coachella for ungdomsgrupper.
Musikken spiller, der er lys- og ildshow.
Det var børn, der producerede stadionshows.
Der var Global Expeditions-missionsrejser.
Vil du rejse verden rundt og frelse folk for Jesus?
De drev også Honor Academy, en kristen træningslejr.
-I var bevægelsens marinesoldater. -Der var stor accept der.
Det var der, jeg ville være. Det var mine folk.
Vi troede, vi ændrede verden.
Men så bliver det sært.
I skal igennem den mest intense træning, jeg kender til i Kristi legeme.
Se jer, I ser godt ud! I er en hær!
Ingen siger:
"Kravl ikke i en kiste, mens du er i live."
De skar et 23 cm hul i mig,
jeg var få dage fra at dø,
og så sagde han: "Du har en verdensændrers mærker på din krop."
Jesus sagde, vi ville blive forfulgt, men ikke af hans folk.
Det var et fupnummer med mere og mere klamme motiver.
Man var ikke kun Guds barn, men også en del af et politisk projekt.
Vi må enten kæmpe eller blive slaver.
Hvad, hvis vi siger, vi vil høre vores stemme i stedet for jeres?
Det var fascisme i enorm størrelse.
Teen Mania var en del af en bred bevægelse,
der var skabt af store politiske aktører for at ødelægge systemet.
Denne generation blev opfostret til at tage magten.
Velkommen til demokratiets endeligt.
Vi ejer landet, ikke dem.
Deres langsigtede plan er at ændre forfatningen.
Vores land ville nok ikke kunne overleve det.
Det er krig. Hvilken side er du på?
De skal stoppes.
Begynd med de nemme, mens jeg er nervøs, så det er nemmere for mig.
MICA RINGO TEEN MANIA-ALUMNE
Det bliver ret nemt.
Nemmere end at gøre det af med en kult?
Jeg voksede op i Tampa, Florida.
Jeg elskede Florida. Jeg kunne lide det varme vejr.
Jeg kunne lide at bade og tage på stranden.
Min far døde, da jeg var 11.
Jeg er enebarn. Det var kun mig og min mor.
Kirken var min største kilde til fællesskab.
Jeg var i kirke seks dage om ugen. Syv, når jeg kunne.
Jeg læste Bibelen fra start til slut på et år, da jeg var 15.
Ungdomsgruppen var en nødvendighed.
Vi hang ud hver onsdag og om søndagen efter gudstjenesten.
Det var mine venner.
Ungdomsgruppen begyndte, når man blev 13,
men ved 12 år, hvis man var følelsesmæssigt klar.
Det var jeg.
Mit kælenavn var "Pastor, fordi jeg skulle være præst.
De sagde: "Hej, pastor. Hvordan går det?"
Man skulle være involveret i et aspekt af menigheden,
om det så var kor eller drama.
Det første for mig var dans.
Og dans blev et udtrykssted for mig.
Det var en fysisk repræsentation af, hvad jeg følte indeni.
Det var noget særligt, dengang vi alle var forbundet.
Vi var evangeliske millennial-børn, for vi var de gode børn.
I min barndom følte jeg, at Hollywood ikke forstod kristendommen.
Når jeg så den i en film,
tænkte jeg: "Det er en elendig karikatur,
og den har ingen positiv ånd. Det føles som hån,
eller som om de aldrig har mødt en ægte kristen."
Hey, hør her.
Gud sagde til Noa Syndfloden kommer
Wow, i den grad sådan.
Og i 90'erne blev vi oversvømmet af kultur.
Jeg udfordrer jer til at anklage mig.
Med forbrugerkultur, tegneserier, blade, film.
Det var vildt.
Her har vi 50 single kvinder.
Der har vi 50 single fyre.
På MTV's Singled Out.
Hej, Stefan. Jeg hedder Sonya, og jeg vil have dig.
Det var en følelse af at blive overfaldet
af disse sekulære ideer i medierne.
Det var MTV's storhedstid.
Populærkulturen promoverede seksuel promiskuitet
og andre idéer, der var syndige.
Sekulær kultur var en slags portal, hvor hvis man bare åbnede
døren en lille smule for djævlen, kom han brasende ind.
I min barndom lyttede jeg mest til kristen radio.
Vi lyttede også lidt til NPR.
Nogen kaldte det engang National Pervers Radio.
SARAH McCAMMON NPR POLITISK KORRESPONDENT
Jeg voksede op med at lytte til James Dobson.
Han er psykolog. Han havde et radioshow, der hed Fokus på familien.
Det handlede om
at have en lykkelig familie, at opfostre ens børn
ud fra et evangelisk synspunkt.
Han er grunden til, at mange evangeliske børn
blev korporligt afstraffelse.
-Der er en hel generation, -Ja.
der gerne vil fange mig i en blindgyde.
Dobson blev derefter meget mere politisk aktiv.
Da jeg var barn, hørte jeg, at vi skulle bede for,
at Gud ville genoprette Amerikas kristne karakter.
Familier, der bare er almindelige mennesker,
er især bekymrede for en kultur, der er i krig med det, de tror på.
Hollywood, rockmusikindustrien, fjernsynet og så videre.
Det kom fra en ægte bekymring om, at kulturen var korrupt.
Der blev talt om åndelig krigsførelse,
og om at skulle kæmpe mod det onde.
Det var det, der på mange måder drev os
til at prøve at få kristendommen ind i kultur som sådan.
Vi prøvede at redde verden, ikke kun os selv, men hele verden.
Tjen mig, ikke med et kirsebær på kagen
Hvis verden kan lide denne musikstil,
så må vi tilbyde den musikstil
som et alternativ, men med et hemmeligt Jesus-budskab.
Sig, hvem der er kommet
J.K.
Vi kalder Jesus "J.K." Det er så sejt.
Han blev født af Jomfru Maria
Juledag blødte han Og han døde på korset
Hvorfor husker jeg det? Ingen ide.
Men jeg syntes, jeg var sej,
fordi "jeg rapper som Carman."
Det var meget: "Lad os skabe den kristne konkurrent,
og måske kan vi så besejre MTV."
Vi er bare en flok Jesus-freaks.
Hvad vil folk tænke, når de hører, jeg er en Jesus-freak?
Jeg tænkte: "Ja da, kristen rock. Fedt."
-Som i… -Jeg var vist for ung.
Jeg var en spirituel verdensændrende kriger.
-Du var kun et barn. -Lille barn.
-Du var så led. -Derfor kunne vi ikke enes.
Vores søskendejalousi var voldsomt religiøs.
Jeg drømte jeg kom i himlen
Og du var hos mig
Vores far er Ray Boltz, en kristen sanger.
Hans musik blev kaldt inspirerende kristen musik.
Tak, fordi du giver til Herren
Han blev en evangelisk berømthed.
Vi havde vores eget lille kendisøkosystem,
der var så meget bedre end den ugudelige verden derude.
Jeg har skrevet om
varianter af religiøse udtryk i godt 25 år.
THE UNDERTOW EN NEW YORK TIMES-BESTSELLER
Dengang skrev jeg for Rolling Stone.
Jeg skrev længe på et projekt
om de meget elitære, politiske kristne konservative.
Jeg kalder dem politiske, da det var deres prioritet,
mere end det religiøse.
I 90'erne var godt en ud af fire amerikanere en hvid evangelist.
Det var en kæmpe stemmeblok.
Og evangeliske ledere har mobiliseret vælgere særdeles effektivt.
Ni millioner nye vælgere blev i 1994 motiveret til at stemme,
og det gav magt til republikanerne.
Vi var vrede over landets retning.
Det var en spændende tid.
KONSERVATIVE KRISTNE FORANDRER KONGRESSEN
Men disse politikeres løfter gik ikke i opfyldelse.
Det republikanske parti lovede ting.
De havde dybest set en dagsorden, som var pro-familie, pro-liv, pro-moral.
Det var det, de talte om.
Og så blive valgt
og ikke tage hånd om nogen af de ting, de havde lovet, er forræderi.
Det er et stort politisk udtryk. "En fejl blev begået."
"Jeg vil kæmpe hårdere for det her,
og vi vinder til sidst."
Jeg er nok ikke den eneste, der vil sige, at nok er nok,
men jeg tror, millioner andre også gør.
James Dobson forbandt
andre politisk tænkende, religiøse ledere.
De havde en idé om at generobre Amerika, og de tænkte:
"Hvordan opbygger vi, ikke kun for at vælge nogen lige nu,
men hvordan kører vi det lange løb?
Det er på tide at skrue det en tand op."
Den basale idé er: "Vi forfølger det på mange forskellige fronter."
En del af missionen var at optræne
en generation, der ville gøre verden og nationen gudfrygtig igen.
Vi må føre Amerika tilbage til at være en kristen nation.
De ville have ungdommen.
Man havde brug for en, der kunne nå alle de unge.
Hvordan vinder man en kulturel krig? Ved at opbygge en kultur, der fører den.
Og det er der, Ron begynder.
Jeg har brug for noget betjening, tak. Jeg har virkelig travlt.
Hvad betyder det at elske Gud af hele sit hjerte?
Nogen idé?
Det er at dedikere hele ens liv til Gud.
Jeg må tilbage.
Hvem er du?
Jeg er Ron Luce.
Ron Luce er meget passioneret.
Det var godt at se unge rejse sig og gøre noget for Gud.
En meget intens person.
Vi skal have en revolution!
Ron var tændt.
Ron var næsten som en guddommelig, mytisk figur.
-Han var i… -Fire by Nite.
Fire by Nite var som MTV på ens kristne tv-kanal.
Rockbands, gæster, og Ron Luce var gæstevært.
Han havde indslaget: "What's Hot."
Han var en kristen trendsætter.
Ifølge Rolling Stone
drikker og ryger det kristne band Stryper helt åbent.
Vi rapporterer dette, så I kan tjekke, om de var kristne,
stadig er kristne, og hvilket budskab det sender.
Han var et kendt navn derhjemme, da jeg var barn.
Han havde et vildt bundesligahår, der bevægede sig.
Han ville ryste…
"Jeg må fortælle det."
Jeg må vælte ham, rive ham i stykker,
ødelægge ham, smadre ham og slå ham ned.
Det var meget, meget spændende.
Vi var forelskede.
Han lagde vejen frem: "Det er okay at være skør for Jesus."
Jeg lever for Gud, og jeg giver mig ikke!
Han var enorm fokuseret på Gud,
men også meget: "Vi har brug for Gud!"
"Vi er i krig!"
"Du skal være seriøs med din tro!"
Alt er så intenst, og Gud er…
Jeg havde aldrig set noget lignende.
Han virkede naturlig og ægte.
Han er vred ungdom.
Se, om vi kan finde nogle unge, der kan fortælle, hvem Jesus er.
Jeg tror, Ron som mediestrateg og showmand var genial.
-Hvordan går det? -Godt.
Hvem er Jesus?
Han er min frelser.
Jeg er vild med Gud og den slags.
Jeg ved ikke, hvad Jesus er.
Det går jeg ikke op i.
Der er tusindvis af teenagere og unge mennesker,
hvis liv blev radikalt forvandlet,
forvandlet fra mørke til lys.
MTV er en forgiftning af Amerikas sind.
Det er gift i hjernen, i ørerne, og det er som kræft.
Det begynder at ødelægge hjertet, selvværdet,
fører en væk fra Gud, får en til at tro, at han ikke findes.
Ron hadede MTV.
Han hadede MTV.
Han talte om, hvor slemt MTV var, og jeg sagde: "Det må være slemt."
Vi anmodede vores forældre om at blokere MTV.
Vi sagde: "Mor, det må ikke være på tv."
"Vi må stå imod,
og vi må stå imod det kabelselskab, der inkluderer det."
-Og så-- -Det var en boykot.
Gud søger unge, vær stærke i skolen
mandag, tirsdag og onsdag. Det er muligt…
Han og hans kone, Katie, besluttede, at de ville
starte deres eget projekt kaldet Teen Mania Ministries.
I dag er Ron Luce fra Teen Mania Ministries her.
-Hej, Ron. -Hej.
Jeg måtte slå navnet op.
For dem, der ikke kender Teen Mania Ministries,
fortæl os, hvad det handler om.
I Teen Mania
tager vi teenagere med på sommermissionsrejser over hele verden.
Sidste gang tog vi 1100 vilde, radikale teenagere med.
I begyndelsen var Teen Manias mål, at få teenagere med på missionsrejser.
Tag ud i verden, og fortæl alle disse ikke nåede folk
om Jesus' glade budskab.
Vi bringer evangeliet til store og små veje,
hvor folk fra forskellige samfundslag…
Ron mente, at når hver nation havde
chancen for at få Jesus i deres hjerter,
så ville Jesus komme tilbage.
Så ved at sende alle på disse missionsrejser
fremskyndede han det.
Vi sejler rundt i hele Sortehavet
med en flok vilde Teen Maniacs i dere ferie.
Har I det sjovt?
Den første sommer tog vi 60 unge med til Guatemala.
Jeg er her i Mexico.
Vi har teenagere, der prædiker for buddhister
og fører dem til Gud. Så godt.
Jeg vil minde dem, der tager med os denne sommer om,
Fire by Nites Teen Mania-rejse,
send jeres ansøgninger med det samme.
De rejste fra stat til stat,
gruppe til gruppe.
Der var et svovlprædikant-budskab
rettet mod teenagere, rettet mod MTV-generationen.
Og så bad de folk om at tage med på missionsrejser i løbet af sommeren.
Selv når han er på en lille scene, forstår han, at hver ungdomspræst
er en byggesten
for den større scene, han skal videre til.
Gud leder efter en ung generation,
der gennemskuer de julelege, verden prøver at proppe ned i deres hals.
Vi taler om en ny generation,
der ikke slipper afsted med ting.
Han forstod at fange de unger,
fordi sårene fra hans ungdom ikke var lægt.
Jeg husker ikke noget godt barndomsminde.
Det var ret slemt.
Mine forældre blev skilt, da jeg var syv, og jeg boede hos min mor
det meste af mit liv, og der var misbrug i hjemmet,
og nogle gange gik jeg i skole med blå mærker.
Han havde en hård barndom.
Som 15-årig stak han af for at finde den far, der havde forladt familien.
Og der var en idé: "Hvis jeg bare kan finde den gode far."
Den første aften sammen med min far
sagde han: "Hvis du vil prøve pot,
så tag det med hjem, så prøver vi det sammen."
Så jeg tog det med hjem, og vi røg det sammen.
Og mit liv blev værre, indtil en af mine venner inviterede mig i kirke.
Han beskriver en pakket lille kirke fyldt med energi.
Han møder, som han formulerer det: "Den vrede Kristus."
Han er begejstret og fortæller sine venner:
"De har løjet. Jesus er ikke en tøsedreng."
Han fandt en maskulin mand.
Og jeg kom tilbage ugen efter og dedikerede mit liv til Herren
og forlod alt der verdslige og blev en ildsjæl for Gud.
Han gjorde sig selv til Jesu soldat, indtil han kom hjem en dag,
og alle hans ting,
hans vægte, hans bilblade lå ude på gaden,
og hans stedmor har givet hans far et ultimatum:
"Jeg vil ikke have den Jesus-freak her."
Hvis du føler dig knust og ensom,
måske er du løbet hjemmefra og er ensom.
Falder din familie fra hinanden?
Er dine forældre ligeglade med dig…
Han fortæller historien om at blive udstødt af både sin mor og far.
…du skal vide, at Gud elsker dig.
Biblen siger, at han skabte dig og opbyggede dig i din mors livmoder.
Den familie, han finder til sig selv, er den, han opbyggede
med sine egne følgere.
Jeg er så stolt af så mange af jer,
der forpligtede jer til at ødelægge al jeres sekulære musik.
Man må miste nogle af ens venner, der gør, at man ikke er på.
Det er tid til krig.
Ikke den søde fyr mere.
Det er tid til krig.
Det er tid til at kæmpe, og vinde krigen om folks sjæle.
Det voksede meget hurtigt til større kirker og så til stadioner.
Teen Mania var en bro på et kritisk tidspunkt i USA.
Han prøvede at bygge, hvad han beskrev som Guds hær,
en kerne af unge mennesker, der var ekstra engagerede.
De var med hans ord "Guds soldater."
De siger: "Det var de unge fra 90'erne,
de gjorde det, mand. Evangeliet til jordens ende. De gjorde det!"
De markedsførte så oplevelsen og sagde: "Det er ikke kun Ron Luce,
der taler til jeres ungdomsgruppe som gæstetaler,
det er nu en begivenhed, som vi inviterer flere ungdomsgrupper til."
"Vi kommer til jeres by. Det er en turné, et event."
Og så bliver det Acquire the Fire.
Jeg husker, at jeg var hos min ungdomspræst, og han tog et videobånd
og sagde: "Lad os se det her."
Det var en Acquire the Fire promo-video.
Er I klar til at give alt i dag?
Velkommen til Acquire the Fire!
Acquire the Fire er ikke kun prædiken og sang.
Vi har bomber og videoklip.
Vi har musik, live-band, live-komikere.
Det er det 21. århundredes præsentation af evangeliet.
Det er som en kristen atomeksplosion med teenagere.
Jeg anede ikke, hvad jeg skulle forvente.
Alle, der talte om det, alle, der havde været der,
var så klar på at tage med igen.
Første gang jeg var til Acquire the Fire, var jeg 12.
De var overalt i Amerika.
Der var vist 60 om året.
Jeg var til min første Acquire the Fire, da jeg var 11.
Jeg tog til mange Acquire the Fire.
Det gjorde man med ens ungdomsgruppe.
Man ser seje bands, man aldrig før har hørt.
Man er bare fordybet i musik.
Jeg er professionel musiker, nok fordi jeg elskede det hele.
Mit første år havde vi pladser på første række.
Fredag aften var sådan.
Ti, ni, otte…
Da lyset blev slukket, kom der dramatisk musik.
Han dukkede op på en motorcykel ved nogle af dem.
-Det var sejt. -Han laver en entré.
Ron Luce kom på scenen og sagde noget
i stil med: "Er I klar til at feste for Jesus?"
Acquire the Fire.
Det var Coachella for ungdomsgrupper,
-kristne ungdomsgrupper. -Mand.
Jeg husker, Newsboys spillede.
Audio Adrenalin, Five Iron Frenzy,
alle de store kristne bands.
Musikken var en stor del af det,
fordi musik skaber følelser.
Folk til Taylor Swift-koncerten hulker.
Det var den samme følelse, vi havde hele tiden,
da vi sang for Gud.
Jeg elsker dansen og skrigeriet. Alle råber sammen.
Musikken spiller, lysene er tændt,
der er ildshow.
Det var så anderledes
end en almindelig kirke eller nogen anden teenagefest, jeg var til,
som var meget fesne og platte.
Det var slet ikke fesent.
Og det andet, der gør det sjovt, er,
at det virkelig var teenagere, der producerede disse events,
stadionshows.
Enhver rolle, man kan komme i tanke om, blev opfyldt af teenagere.
En hær af praktikanter.
De optrådte, satte op, tog ned, solgte ting,
forbandt sig med ungdomspræsterne.
Pyroteknik var en 18-årig teenagers ansvar,
hvilket er vildt.
Jeg drejede nogle nøgler og trykkede på knapper,
og alt ryger i luften.
De var selvfølgelig trænede i det.
Praktikanterne var seje. De havde headsets.
Hvis du er 13 år, er det for fedt. Det er officielt.
Praktikanter, I er seje.
-Hej, praktikanter. -Tak, alle praktikanter.
Jeg kender jer jo ikke, men jeg elsker jer alle.
Jeg er praktikant sammen med jer næste år!
Med jer.
Det er en gammel kliché at sige, at rock'n'roll er som en religion,
men det er et masseritual.
Men det er bedre end en koncert,
for det giver en hele erfaringen.
Et stadion fyldt med teenagere, og luften er tyk af feromoner,
og der sker så mange ting, og vi kan mærke alle disse følelser.
Det er sådan en vild oplevelse.
Man får gåsehud og tænker: "Det er Helligånden."
Ron Luces prædiken var meget dynamisk og spændende.
I dag vil jeg bede jer om at gøre noget modigt.
Det er tid til at få lidenskab og en glød i ens hjerte:
Gud, jeg elsker dig, og intet ryster mig.
Jeg hader det onde og det forkerte.
Han leder efter en hær, folkens.
Man vidste, at hjertet ville slå hurtigere, og man var spændt.
Jeg så altid frem til det på grund af hans energi.
Det er mit løfte til jer. Når I gør det…
Ron Luce gav mig tilladelse til at være passioneret.
…og det ville bare blive sindssygt!
Vi kommer derhen, hvor vi er så fulde af Gud.
Vores hjerter er så fulde af Gud, at…
Tak for alt, du gør.
-Stolt af dig. -Super.
Det var samme følelse som over for en berømthed.
-Ja. -Bare: "Du godeste,
jeg er tæt på denne person,
som alle synes er sej, som alle synes er vigtig."
Efter min første Acquire the Fire har jeg en tydelig erindring om
at ligge på gulvet i min kusines værelse,
og jeg fortæller hende: "Hele mit liv har ændret sig."
Det er ikke bare hype, det sagde de altid.
Jeg fandt et sted, hvor jeg følte, at de forstod,
at jeg så gerne ville redde verden,
og de sagde: "Ja, det kan vi hjælpe dig med."
"Og du kan få en dyb mening."
Det var det, Acquire the Fire gjorde godt,
det inspirerede altid teenagere.
Det gav mening og tilhørsforhold.
Det er et menneskeligt behov.
Tænk over, hvad jeg vil spørge jer om.
Og så kom alterkaldet.
Det var et mørkt auditorium.
Der var et hvidt, glødende kors.
Ron Luce fik alle til at vende sig om,
ligge på knæ og bede.
Han byggede det op og sagde: "Hvis du forpligter dig,
beder jeg dig hænge dit gamle jeg på korset,
for det er først, når du dør, at du virkelig begynder at leve."
Der blev sagt: "Skrig i mørket."
"Jeg vil have korset."
Tag dit kors.
"Du skal gøre det rette over for Gud i aften."
"Nu er det din mulighed."
Det blev virkelig alvorligt.
"Og hvis du lige nu ved, at der i dit hjerte
er Guds ånd, der siger, du bør tage ud
og hjælpe med at få Jesus tilbage,
så løft dine hænder. Løft hænderne nu!"
Jeg husker, jeg græd meget,
jeg var omringet af tusindvis af andre, der følte det samme.
Spændingen var der virkelig.
"Hvis du mærker Helligånden trække i dit hjerte,
så træd frem."
Og så hviskes der.
Jeg lå på knæ på gulvet og græd.
Og teenagere græd, og folk kom med ting.
På et tidspunkt fandt vi p-piller.
Vi fandt ting, som folk opgav,
tingene, de opgav.
Når man sidder der, og de taler om:
"Gud vil tilgive en for alle de dårlige ting, man har gjort."
Og som 12-årig havde jeg ikke rigtig gjort noget slemt.
Men jeg græd over det og bad Gud om at tilgive mig
for ikke at være god nok.
Han har set enhver tåre, du har grædt.
Han sætter dig sammen igen.
Ja, for han har sat mig sammen.
Acquire the Fire, når Gud sætter ild til dig, er du hans redskab.
Alle de her teenagere var klar til
at ændre verden og gøre noget godt.
Vi var klar til at gøre, hvad der skulle til,
for at redde verden med alle midler.
Hvad gør du nu, hvor du er tændt?
Tag din ild og forandr verden.
Teen Manias Global Expeditions tager unge som dig med
verden rundt hver sommer.
Efter alterkaldet talte de om sommermissioner.
Alle, der var interesserede i at tage med, forlod auditoriet.
Man gik, forlod ens plads,
gik ind i et lokale, der viste en video om Global Expeditions.
Gud vil bruge dig. Ikke alle andre,
dig, ikke resten af din ungdomsgruppe,
ikke andre kristne generelt.
Han vil have, at du forandrer verden.
Tag et ansøgningsskema, udfyld det, vælg nogle lande
du måske vil til, og send det.
Projektet spreder denne bevægelse, som kræver penge.
De fleste unge siger: "Jeg finder aldrig pengene."
Du kan finde dem. Alle kan finde pengene.
Gud skaffer dig pengene.
Find ud af, hvis lomme pengene er i.
Jeg skal til Paraguay!
Jeg skal til Nicaragua!
-Albanien! -Chile!
Jeg skal til Ukraine.
Jeg skal til El Salvador!
Tag med Teen Mania på en rejse rundt om jorden!
Teen Mania og Acquire Fire gav os friheden
til at sige: "Jeg kan tage et sted hen, der ikke handler om mine forældre."
Og så siger de: "Vil du rejse verden rundt
uden dine forældre, med de sejeste 23-årige, du nogensinde har mødt?"
"Ja! Jeg vil. Der vil jeg hen."
Gør det. Op af stolen. Ud af landet!
Forlad byen! På et fly! Tag på missionsrejse!
Det fylder dig op. Det skræmmer dig.
Det vil vende op og ned på dig.
Det giver dig en vision, en følelse af skæbne og formål.
"Gå ud i hele verden og prædik evangeliet,
og gør folkeslagene til disciple."
Så det var toppen, ikke?
Det var meget spirituelt, og det var også ret fedt.
Teen Mania Ministries inviterede far til at skrive en sang
og filme en musikvideo
for at fremme rekrutteringen.
Jeg har et hjerte, jeg har et hjerte
Jeg er vidne
Jeg er Kristi følger
Han er den eneste
Jeg kan synge den.
Han er den eneste vej til himlen
Det skal alle vide
Jeg vil fortælle verden det
Han kommer tilbage
Indtil alle på Jorden har hørt det
-Jeg vil fortælle verden det -Jeg vil fortælle verden det
Min første Teen Mania-rejse gik til Bolivia.
Jesus har så stor indflydelse her.
Det er utroligt.
Mine forældre ville overtale mig til kun at tage afsted i en måned.
Jeg svarede: "Nej, jeg mener det."
"To måneder om sommeren."
Jeg tænkte: "Flere bliver frelst."
Jeg tog til Juárez i Mexico.
Jeg var tolk på et børnehjem.
Den vigtigste måde at evangelisere på disse ture er gennem teaterstykker.
Vi har kostumer og sminke, og vi opfører et musikalsk teaterstykke
på modersmålet for det land, vi er i.
Teaterstykket er et billede af sandheden.
Jeg var sørøverkonge. En hovedrolle.
Jeg dansede latin, og min karakter følger Jesus,
men ikke før djævelen bankede ham.
Der var altid drama med Jesus.
Ethvert billede, jeg har set fra folks missionsrejser,
da er Jesus er altid en blond, pæn dreng.
Jeg var en kristen mimiker, mimetruppen.
Mimikerne er kulisserne,
så de skal stå helt stille.
Under teaterstykkerne sagde holdlederne til mimikerne:
"Du må ikke bevæge dig. Bevæger du dig for at tørre sved væk fra dit øje,
kan du distrahere nogen. Så hører de ikke
evangeliets budskab, og så ryger de i helvede."
"Skal nogen i helvede,
bare fordi du ikke kan stå stille?"
Det er det, man tænker på, når man holder disse positurer,
og hele verdens pres ligger på ens skuldre, og man tænker:
"Jeg må ikke røre mig. Jeg må holde ud."
Jeg internaliserede idéen om: "Folk kommer i helvede."
"Det er evig pinsel, langt ud over hvad du forstår."
"Du kan gøre noget for at forhindre det i at ske."
Så den eneste moralske og etiske beslutning var at deltage i bevægelsen.
Tal var meget vigtige.
Ved afslutningen skulle de vide,
-hvor mange der var frelst. -Ja.
"Sikke en forskel du har gjort."
På fire dage var der over 700 frelste.
Over 900 mennesker blev frelst.
Ron sagde altid:
"Unger, I er verdensændrere."
For mange virkede det.
De troede på det.
Hele landsbyen blev frelst.
De rev deres templer ned og…
…byggede kirker i stedet for. Det var utroligt!
Alle de millioner af mennesker, der ikke fik set en teenager-mimetrup,
de brænder vel i helvede i al evighed.
Undskyld.
Vi smuglede også bibler.
Nogle piger havde kjoler på, og de havde små lommer,
som de puttede dem i.
Nogle kom dem i poser under ting.
Hvad har du set ske på din rejse i år?
Vi så gevaldige helingsmirakler.
Øjne, der var ødelagte, blev klare, og ben voksede ud.
Det var bare så fedt, at Gud brugte mig,
brugte os til at bede for den dame, og hun kunne se. Det var fedt.
Der var en kvinde, hvis ene ben var meget kortere end det andet,
og nogen i gruppen sagde:
"Vi må bede for, at hendes ben vokser ud."
Og vi bad.
Vi var så intense og bad, men Gud helbredte hende ikke.
Og man siger: "Hvornår stopper vi?"
Jeg husker, jeg var så flov over, at hendes ben ikke voksede ud igen.
Hvorfor skete det ikke? Jeg troede jo.
Jeg troede åbenbart ikke nok, og jeg følte mig så skyldig.
Selve ofringen blev nærmest et mål.
Gadeteater, hvor vi lod, som om folk blev slået.
Og elever, der lavede asketiske elementer.
Elever, der sagde: "Jeg bruger ikke knæbeskyttere."
"Jeg går efter evangeliet."
"Jeg vil lide mere fysisk."
Mottoet var "Dø tom hver dag."
Det er en ufarlig rejse for de unge.
Jeg har tre børn. Jeg fik mit tredje barn
forleden, og jeg er meget bevidst om,
at forældre sender deres børn til et andet land.
Jeg tager til de lande om sommeren,
og jeg ser unge som jeres på mission,
13-, 14- og 15-årige, og jeg siger: "Nogen stolede nok på Gud
til at overlade os deres børn i en måned, så Gud kan bruge dem."
Og vi værdsætter tilliden.
Jeg var på landet i Indien,
og jeg blev meget syg.
HVOR DER INGEN LÆGE ER
Men vi havde en bog, det hed Hvor der ingen læge er.
"Sådan forbinder man et sår.
Sådan ordner man et brækket ben, en hovedskade.
Sådan bringer man et barn til verden." Og der stod:
"Måske blindtarmsbetændelse."
Jeg fik en akut blindtarmsoperation i Hyderabad.
Tilgangen til min blindtarmsbetændelse var retro.
De åbner mig omkring 23 cm, fjerner min blindtarm,
syr mig sammen igen.
Det bliver voldsom betændt,
jeg får resistente stafylokokker.
Betændelse flyder, men mor og far får ingen rigtig information.
"Phil er okay."
Men der var en frivillig forælder, der havde passet på ham,
og hun fik fat i vores mor og sagde:
"Du skal møde ham i lufthavnen med en ambulance
og tage på hospitalet, så snart han ankommer."
Til sidst satte de mig på et rutefly
sidst på måneden for at flyve hjem,
og jeg tilbragte tre uger på hospitalet
med en byld på 600 ml, der måtte drænes.
Min læge har en dyb stemme, og han siger:
"Hvad fanden lavede du i Indien?"
Jeg sagde: "Jeg fortalte folk om Jesus."
Kaldet gik ud for at bede: "Ray Boltz' søn er måske ved at dø."
Så Ron Luce kom på besøg.
Ham, der bestemmer.
Jeg var meget spændt, selv i min feberhede,
nussede tilstand.
Jeg har en lille gæstebog, og han skriver: "Galaterbrevet 6."
"Jeg bærer Kristi mærke på min krop."
Han ændrer det til "en verdensændrers mærke."
Og det er fjollet at blive meget rørt over det,
men jeg tænkte: "Det her har værdi."
"Pinslerne har værdi."
De siger: "Du er elite. Du ændrer verden."
DET ER TID TIL AT TRÆNE TIL AT GIVE ALT
Det rigtige resultat af rejserne: De skaber soldater.
Til sidst skal man bare sige:
"Okay, Gud. Hvad end du sender min vej."
"Jeg skal længere og hårdere."
"Jeg giver mere af mig selv."
Så jeg begyndte at sige: "Jeg tror, jeg vil være praktikant."
BLIV FORVANDLET
KOLLIDER MED SKÆBNEN
Honor Academy, en 1-årig praktikordning for engagerede unge voksne,
som er drevet til at finde deres formål
og gøre en forskel med deres liv.
De tre hovedgrene af Teen Mania var Acquire the Fire-eventene,
Global Expeditions, hvor de fik meget af omsætningen,
og den tredje del var Honor Academy.
Et afgørende vendepunkt for Teen Mania og Ron Luce
var udviklingen af Honor Academy,
denne træningsskole til hans elite.
På dette tidspunkt
beslutter man: "Jeg har brug for mit eget universitet,
Liberty University og Regent University."
Og Ron tænker i den retning.
Teen Mania Campus var i Lindale, Texas,
som er ude midt i ingenting.
Det var en enorm ejendom i Østtexas.
Han træner unge, men han har også brug for arbejdskraft.
Der er meget praktisk arbejde, der skal gøres.
Så han sender elever. "Du skal dertil for at lære,
og du skal også dertil
for at skabe Teen Mania, og du skal betale for det."
"Det er en praktikplads."
Da jeg dimitterede fra gymnasiet, virkede det
bare naturligt at tage på Honor Academy.
Det bliver som Acquire the Fire hele tiden. Det bliver fedt.
Et sted, hvor alle var som mig,
og var lige så besat af at være modig for Jesus,
at være tændt og forandre verden.
Det var mit folk. Det var dem, jeg ville være hos.
Men tanken om, at det kunne være skidt for mig,
den dukkede ikke rigtig op.
Og jeg kom dertil, og det var helt anderledes end forventet.
Lad mig spørge om noget.
Hvad er du villig til at opgive for Gud?
Hvad er dit liv?
Tiden kan komme, hvor Gud beder os alle
om at opgive den komfort, vi nyder, og leve for ham på en anden måde.
Vi ved ikke, hvad der vil ske,
men det virker, som om hjertesorg og lidelse er på vej.
NÆSTE GANG
Vi var troende, men vi vidste, at noget var underligt.
Jeg var teenagetelefonsælger for Jesus.
Det var den samme læreplan hver time: lydighed.
Man måtte ikke stille spørgsmål.
Pludselig bad militærvagterne os løbe.
Det var vildt.
Jeg vidste ikke, at Teen Mania havde gjort noget galt
i lang tid.
Jeg troede, at jeg var problemet.
De lærte terror og lærte at videregive det.
Vi var i krig.
Vi ville rejse os med et kampråb.
Lad mig høre dit kampråb!
Jeg skal høre jer! Lad mig høre jeres kampråb i aften!
Jeg så Ron tilnærme sig den politiske bevægelse.
Vi har jomfruteenagere i USA, der voldtages på fortovet…
Hvis man bygger den hær,
på et tidspunkt må man give dem ordrer.
Vi teenagere er her for at rejse os som ledere i denne kulturkrig.
I militæret mister man hele sin identitet.
Det samme sker for Kristus.
Vi skal fjerne den gamle identitet.
"Bliver jeg, overlever jeg ikke."
Jeg ville komme og stoppe dette angreb fra Satan.
"Vil du benægte, at det skete for mig?"
De opfostrede martyrer og rekrutterede børn.
Du er undværlig,
og måske er det mest værdifulde, du nogensinde kan gøre, at dø.
Tekster af: Antje Wagner
Kreativ supervisor Lotte Udsen