Mor?
Hvorfor kommer du hele tiden ovenpå?
Det er tid til at tage din medicin.
Mor?
Mor!
Jeg er stadig i live.
Jeg ved, hvordan du må have det i dag.
Du tænker på far.
Er der allerede gået et år?
Jeg ved, du har anstrengt dig for min skyld.
Du ville ønske, du var med far på hans sidste rejse.
Hvad?
Jeg kender dig godt.
Med den her hastighed får han mig til at tage billetten.
-Mor! -Hvad, min kære?
Gå tilbage til dit værelse, mor!
-Men jeg... -Vær nu sød.
Gå tilbage til dit værelse.
Du må ikke overanstrenge dig i dag.
Jeg sender, hvad end du har lyst til, op på dit værelse.
Det er til hendes søn.
Bala, og han har stjerne i Kettai.
-Jeg beder for min søns studier. -Hvilken klasse går han i?
Nej. Han er voksen og arbejder.
I fald han vil tage en MBA beder jeg til, han klarer sig godt.
Det her er til hendes mand.
Rajaratnam. Stjerne i Bharani.
Hans kolesteroltal skal ned under 180.
Så bør hans skuldersmerte forsvinde.
Det er til hendes svigermor.
Sundar, stjerne i Hasta.
Hasta, Sundari...
Hun har ikke besøgt templet i de sidste tre måneder.
I de tre måneder holdt HbA1C sig på 13.
Jeg troede, det var, fordi hun ikke havde været i templet.
Jeg er her for hendes skyld.
Alt bliver fint med Guds hjælp.
Kondomer...
-Skal jeg tilføje det på listen? -Hvad?
Skal jeg tilføje det?
Nej. Det vil jeg ikke have. Bare dem her.
Ingen bøn for din datter?
Uanset hvad jeg siger, nægter hun at gå i templet.
Hun går faktisk ingen steder med mig.
Jeg beder til, hun bliver sund og rask.
Belast ikke venstre ankel, Nivi.
Godt!
Hold pause i ti minutter. Kom tilbage til net to.
Godt skud.
Du er vist trænerens favorit i dag.
Se, hvem der taler.
Hvordan har din ankel det?
Jeg er bange for at støtte på den.
Prøv at rejse dig.
Hvad er det her? Bestikkelse?
Ja, bestikkelse.
Sig mig engang...
-Kommer du forbi i aften? -Tror du, at en sms er nok?
Selvfølgelig.
Jeg forventer, du kommer i sari og har smukke øreringe på.
-Karthik... -Nivi...
Det er bare en indflytterfest.
Det er en chance for at møde mine slægtninge.
Lad mig vise dig frem. For en gangs skyld.
Det er præcis mit problem.
Jeg er parat til at møde din familie. Men en fest...
Jeg kommer ikke, hvis folk dømmer mig.
Vil du se mit nye hjem?
Mit værelse?
Det kan ende med at blive vores.
Kom her.
Mine fætre, kusiner, tanter... Du vil imponere alle.
Vil du præsentere mig som pigen, der slog dig i cricket?
Okay. Jeg kommer.
Men det her? Det garanterer jeg ikke.
-Bala, min kære. Du er tilbage. -Hej, mor.
-Hvordan går det? -Jeg har det fint.
Du sagde ikke meget, når jeg ringede.
-Har du spist godt? -Ser det ud til, at jeg har sultet?
Jeg er tilbage fra Manali. Du kan kun spørge om mad.
Manali? Det er jeg ligeglad med.
Jeg vil se dig sund og stærk.
"Stærk"? Er jeg tre år gammel? Far!
-Han er taget på arbejde. Hvorfor? -Jeg ville fortælle om min tur.
Kan du ikke fortælle mig det? Hvordan var Manali?
-Vis mig billeder. -Ja, mor.
Du hører om det, når jeg fortæller far det.
Jeg gider ikke gentage det. Du kan se billederne der.
Fint, gå ud i bad.
Du milde. Sikke beskidt tøj. Skal jeg lave puris?
-Ja, tænd for vandvarmeren, tak. -Okay.
Hej!
Hvor er du smuk. Hey...
Kom.
-Alt det bedste til dig. -Hvad?
Til os. Alt det bedste til os.
-Mor? -Hvad?
Det er Nivi.
-Hej. -Jeg mener Niveditha.
Nu ved jeg, hvorfor han stadig går og driver.
Hej, Niveditha. Det er godt, du kom.
Du har et smukt hjem. Tillykke.
Lad mig tage den.
Nivi.
-Nu skal jeg. Du må have travlt. -Tak, min kære.
Hey.
Du klarede det flot. Næste bold bliver sværere.
Prøv at slå den ud af banen.
Bevarer Karthik sin dygtighed,
er alt muligt.
IPL, det indiske hold. Hvorfor ikke? Med Guds hjælp.
Træneren har høje forhåbninger til Karthiks spin-bowling.
-Han er bedt om ikke at opgive det. -Min ven.
Jeg hedder Niveditha.
Hvordan ved du så meget om Karthiks cricketfærdigheder?
Jeg ser ham spille hver dag. Træneren siger det også.
-Kommer du også på stadion? -Mor.
Hun så mig, da hun skulle interviewe mig.
Er du journalist? Hvilken avis?
Freelance, blogs... Hun er først lige begyndt.
-Dit interview? Hvornår? -Alt til sin tid.
-Har han sagt noget? -Hvordan går det, Karthik? Alt vel?
Alt er okay. Velbekomme.
Du ødelagde det. Hvorfor talte du om cricket?
Hvorfor sagde du, jeg var journalist?
Som ordsproget siger: "Et bryllup er tusind løgne værd."
Kan du ikke gøre det for os?
Det skulle være mine forældres værelse. Nu er det mit.
Vores værelse. Kan du lide det?
Hvorfor sagde du det, Karthik?
Ja, jeg løj.
Jeg løj til gavn for os. Det forvolder ingen skade.
Skal vi skjule, at jeg spiller cricket? Er det okay?
Lærer de ikke sandheden at kende?
Lad mig være ærlig. Kvindecricket er der ikke endnu.
Beklager, det er der ikke. Hvem ser det på tv?
Hvem betaler for at se det på stadion?
Det er ikke en rigtig karriere for dig.
Hvem passer huset, hvis vi begge spiller cricket?
Mine forældre går ikke med til det.
Er det det, du vil have?
Jeg troede, at du indså, jeg havde en bedre chance.
Jeg tog fejl.
Nej. Jeg tog fejl. Jeg har aldrig forstået dig.
Beklager, men sådan forholder det sig.
Sig mig...
Tog jeg dig med hjem og præsenterede dig som revisor, ville det være okay?
Hvad skal jeg gøre?
Skal jeg fortælle alle, at du er cricketspiller?
Det skal du først tro på.
Jeg går, Karthik.
Hun vil ikke være okay med cricket.
Man kan ikke forvente, de ændrer sig natten over.
Hvad siger stjernecricketspilleren?
-Bala! -Åh gud.
Hvorfor ser mor og datter så visne ud?
-Pas dig selv. -Nå? Fint.
Jeg ved, hvad der foregår her.
Rør dem, og jeg hugger din hånd af.
Prøv.
Bala!
-Hvad? -Mor.
Sig, han skal aflevere hovedtelefonerne.
Åh gud. Han er først lige kommet tilbage. Er I allerede i gang?
Han har altid ret, og jeg har uret. Lad mig være.
Det er middagstid. Giv mig en hånd.
Jeg er ikke sulten.
Din fremtidige svigermor vil klandre mig
for din dårlige opdragelse.
Det håndterer vi til den tid.
Ved du, hvem Indira Gandhi er?
Hun var vores premierminister.
Selv hun lavede mad til sig selv.
Og adlød altid sin mor. Husk det.
Det har du lært af Indira Gandhi?
Hallo, Vatsala. Det er mig. Hvordan går det?
Jeg sov, Sundari.
Sover du stadig? Hvad er klokken der?
Du svarer ikke på mine beskeder, men ringer nu?
Skal jeg ringe senere?
-Det er et år siden. -Korrekt.
Du husker det bedre end mig.
Min elskede søn tror stadig, jeg sørger.
Jeg længes efter at komme ud.
Har du nyt derfra?
-Det tænkte jeg nok. -Opkald?
-Nej, men derfor ringede du. -Meget vel...
Jeg vil gerne have adressen.
Jeg må selv gå.
Selv et telefonnummer vil være nok.
-Hvad? -Mor?
Jeg kommer. Min søn er som en vagt. Han banker på døren.
Aftensmaden er klar. Skal jeg komme med den?
Nej. Jeg kommer.
Kom hurtigt. Vi venter.
Find adressen til mig.
-Jeg prøver. -Gør mig den tjeneste.
Okay? Tak.
Jeg må gå.
Far!
Jeg har lige hørt, Kasol er som et mini-Israel.
-Seriøst? -Ja.
-Og... -Hey!
-Gæt, hvem jeg mødte? -Mridhula!
-Ja. -Åh gud, se hende lige.
Hun ligner stadig en 30-årig.
Far, vi bør tage på en tur sammen.
Alle tiders idé. Det bør vi alle.
-Ja! Lad os gøre det. -Hvorfor ikke?
Bala, du kan bære bedste.
Jeg bærer din mor.
Forestil dig dem lige i saris og gummisandaler
på tur.
-Sødt. -Hvad siger du, Chandra?
Vi har brug for det.
Vi kan alle tage et dejligt sted hen.
Mit job gør, at jeg rejser hele tiden.
Vi gør det en anden gang.
Det er svært at få fri fra arbejde, mor.
I det tilfælde kan vi damer bare tage afsted.
I mænd har for travlt.
Vi tre tager afsted.
Alle tiders idé.
-Bare os tre? -Ja.
-Hvem passer på min mor? -Det gør jeg som sædvanlig.
Undskyld? Ingen behøver tage sig af mig. Jeg kan stadig klare mig. Spis nu.
Du må ikke opmuntre hende.
Du bør slappe af i din alder. Du må ikke stresse unødvendigt.
Hvad nu, hvis der sker dig noget?
Din pylren er jeg ikke glad for.
Den driver mig til vanvid.
Jeg er ikke døende. Bare lad mig være.
Se, hvad du gjorde, Kaveri.
Du ved, hvad det er for en dag i dag.
Hvorfor bebyrder du hende?
Jeg har det fint. I passer godt på mig.
Måske bør vi holde en pause.
Sig noget, skat.
Vi tager afsted.
-Hvad? -Vi tre kan tage afsted.
-Hvad? -Ja. Hun sagde det selv.
Sig, vi tager afsted.
Stop den mumlen, og sig det til ham.
Vi tager afsted.
Sig det til ham.
-Vi tager afsted. -Hvad? Bare jer tre damer?
Ja.
-Du er ude på ballade. -Vi vil klare os fint.
Chandra er stadig et barn. Mor sørger stadig.
Ved du ikke bedre?
Man kan ikke engang spise i fred.
Går du bare, mens vi spiser?
Det bedrøver mig dybt. Han forstår det aldrig.
-Det er slemt, Nivi. -Skrid!
Hvor skal du hen? Han følger altid i hælene på sin far.
Bliv ikke vred. Lad ham være. Kaveri...
Bliv ikke vred eller ked af det.
Lidt krydderi til dit måltid.
Kan du se det?
Du får lyst til at komme afsted, ikke? Os tre? Se godt efter.
RAJARATNAM SER SKØNT UD, MRIDU! EN INSPIRATION.
Jeg føler mig alene.
Børnene holder sig fra mig.
De skændes altid.
Må jeg spørge dig om noget?
Tænker du på os, når du rejser?
Ja.
Ture...
Alle siderne i mit pas er tomme. Ved du det?
Men du har rejst verden rundt.
Men jeg får blot en flaske parfume fra de steder, du har været.
Hvad skal jeg med så mange flasker? Bade i dem?
Hvad skal jeg bruge parfume til i køkkenet og i butikken?
Men jeg skal i banken i morgen. Jeg sprøjter mig med en halv flaske.
Det her er sjovt.
Du må beslutte, om det er cricket eller mig.
Giv mig det, bedste.
-Det sidste stykke er mit. -Bare lidt.
Jeg vil have det.
-Nej. -Jeg beder dig...
Hvad sker der her?
Herre! Jeg søger dig overalt.
Hvad sker der?
I strejfer omkring som vilde katte kl. 2 om natten.
-Jeg kan ikke sove. -Heller ikke mig.
-Hvorfor?
Fortæl mig sandheden. Lyv ikke for mig.
Er det fordøjelsesbesvær?
Eller kom I på en god idé, som I straks forkastede?
-Hvilken idé? -Hvad?
Foreslog I ikke, at vi tre tog på en tur?
Da I sagde det, følte min diabetikerkrop sig levende.
Så blev jeg skuffet med det samme.
Jeg vil gerne vide,
om kvinderne i dette hus blot er marionetdukker?
Jeg vil gerne afsted.
-Hvorhen? -Hvor som helst.
-Hvor som helst, der ikke er her. -Samme her.
Tidligere sagde jeg, vi skulle tage afsted bare som et tankeeksperiment.
Jo mere jeg tænker over det, des mere vil jeg væk herfra.
Nivi, jeg er enig. Det lyder godt i teorien.
Men I hørte, hvad far sagde.
Det sker aldrig.
Det skal det.
Det er på tide, I ser verden.
Tiden forsvinder på et splitsekund.
Ansvar vil kvæle jer.
På det tidspunkt vil I sidde fast.
Forstår I det?
Det er ikke sjovt at tage alene afsted.
Hvad siger du, Kaveri?
Lad os tage afsted.
Lad os bare tage afsted.
Tage afsted? Hvordan? Hvorhen?
Ikke mere snak. Find din kuffert.
Vi tager på tur. Kun os tre.
Stop. Vær nu ikke skør.
Og du opmuntrer hende.
Hvordan kan vi gøre det?
Hvad siger jeg til din søn? Jeg kan ikke gøre det.
Forbandede kvinde! Begge vores sønner kan klare sig selv.
Vil du varte dem op til din død? Er livet ikke andet?
Er der noget, du selv ønsker?
Som bare gør dig glad?
Prøv at forstå, Kaveri.
Jeg er blevet gammel. Min tid er snart forbi.
Hvis vi tre tager på tur,
kan jeg dø lykkeligt med glade minder i tankerne.
Hør!
Beslut jer nu! Er I med eller ej?
-Jeg ved det. -Ja!
I tager gas på mig.
Hvorfor skulle vi tage gas på dig midt om natten?
Mor, jeg er seriøs.
Godt, I får besked.
Lad os gå tilbage i seng.
Gå i seng.
Jeg kender min mor. Hun tager aldrig med.
Vi får hende til det.
Kom ind til mig.
Kom ind på værelset.
Nu!
Med det samme.
Vi har talt om, hvad vi har brug for. Ikke mere smøleri.
Vi tre må fastlægge nogle grundregler.
Regel nummer et.
Ingen ud over os tre må kende til vores plan.
Ingen må kende til den.
Alle andre er vores fjende.
Forstået? Få det ind i hovedet.
Vores tur begynder om tre dage. Begynd straks at pakke.
Vi tager afsted i nattens mørke.
Jeg kører. Vi tager min ven Shwethas bil.
Jeg har lagt penge til side.
I to skraber sammen, så meget I kan.
Jeg ved, hvor mange penge du har.
Du skal dække udgifter. Vi har ingen penge.
Vi klarer os. Fuck...
Undskyld, glem alle andre. Vi gør det for os selv. Aftale?
Er dosaen klar?
Pakke og planlægge...
Vi pakker og planlægger i skjul.
Mændene hører den mindste hvisken. Pas på!
Bedste?
Far ringede. Du skulle tage dine piller.
Det gør jeg. Du kan gå nu.
Sæt dig ned.
Regel nummer to.
Hør godt efter.
I to efterlader jeres telefoner hjemme.
Kun et opkald er tilladt per dag.
Også fra en mønttelefon. Forstået?
Tøs!
Ingen Instagram. Ingen Snoopchat. Ingen Whatsup. Ingen FB.
-En var i det mindste rigtig. -Okay.
Himlen over os og vejen under med os i midten.
Vi vil more os.
Det bliver sjovt.
Hvor tager vi hen?
Goa.
Regel nummer tre.
Det er min tur.
Ingen andre er mit ansvar.
Alle passer på sig selv.
I kommanderer ikke rundt med mig.
Mor.
Okay.
Regel nummer fire.
Jeg sværger højtideligt, at jeg ikke svigter mine følgesvende.
Ingen stopper på halvvejen. Forstået?
Vi tager afsted sammen og kommer hjem sammen. Aftale?
Aftale.
-Mor? -Hvad?
-Må jeg være med? -Mor.
Det er billetten.
Ok Ka
Ja, Karthik, lad os holde pause.
Hallo! Regel nummer fem.
"Regel nummer fem." Hvad er det?
Jeg siger til, når tiden er inde.
Hvad, hvis mor ikke vil med?
Skal vi så tage afsted?
Din mor kommer med.
Det gør hun helt sikkert.
Jeg har noget at sige.
Men jeg bør ikke sige det.
Hvad?
Vi...
Din mor, Nivi og jeg...
Vi planlægger en tur.
Hold op med den forpulede tur.
Sluk lyset og sov, Kaveri. Hold op med at ævle.
Du er ude af den, fordi jeg ikke gav dig tilladelse til at tage afsted.
Når jeg siger noget, er det til dit eget bedste.
"Tilladelse."
Du kan ikke klare dig alene.
Specielt ikke en som dig.
En som mig?
Ja.
Du har altid været beskyttet.
Ingen eksponering for omverdenen. Du har heller aldrig gjort en indsats.
Du holder ikke en dag alene derude.
-Jeg holder ikke en dag? -Præcis.
For du passer godt på mig?
Ja.
Tak, skat.
Hvad er nu det efter alle de år?
Du behøver ikke takke. Du kan bare lave varm puris i morgen.
Det er nok.
Kaveri! Der er ikke mere tandpasta.
Mor?
Far, hvor er mor? Vores gårdhave er ikke vandet.
Ikke kun din mor, også min.
Hendes sarier og medicintaske er væk.
-Nivi er også væk. -Også Nivi?
Hvor er de taget hen så tidligt?
Far!
"Rajaratnam, du har taget dig nok af familien.
"Nu kan du tage dig af dig selv. Kaveri!"
-Godmorgen, træner. -Godmorgen.
Hvor er Nivi, Shwetha?
Hun er rejst udenbys. Har hun ikke sagt det?
Tekster af: Maria Kastberg
Kreativ supervisor: Lotte Udsen