Vinter er det bedste, ikke?
Vi er stadig inden for Chennais bygrænse.
Lad os tage på tur.
Bare dig og mig.
Skal vi tage til Ooty og opleve en ægte vinter?
Ja?
Lad os tage til Ooty så.
Som en rigtig køretur.
Den er perfekt.
Lykkekæde.
Min lykkekæde.
Der er en bus til Chennai.
Og den der!
Mor, sidste nyt.
Chennai er en storby. Busser kører dagligt til Chennai.
Du behøver ikke reagere på alle.
Er I to ikke sultne?
Hun skal spise, før hun tager sine piller.
Vi kan ikke leve af luft.
Det er præcis, hvad du har brug for. Træk vejret lidt. Lev lidt.
Jeg beder om mad, og du prædiker for mig.
Jeg får min chance, når du kommer sulten til mig.
Hvorfor det blik?
Når jeg er sulten, stresser jeg.
Tjener! Lige der, tak.
Lige et øjeblik!
En rasam vada!
Bedste, har vi ikke givet hende mad i årevis?
-Hvad? -Ikke noget.
Når jeg stresser, bliver jeg sulten.
Bare klø på, kære. Velbekomme. Spis så meget, du vil.
Vi må køre for at nå Tumkur inden mørkets frembrud.
Tager vi til Tumkur i aften? Fint.
Jeg er straks tilbage.
-Hvor skal du hen? -Du gode gud.
Jeg skal tisse.
Skal jeg gå med?
Jeg skal ikke ledsages. Jeg er gået alene i 70 år.
Du fortsætter. Der er mere mad på vej.
To kaffe, tak.
Mor, se på klokken.
-Det er mig, Vatsala! -Sundari?
Ja. Jeg fik ikke nummeret fra dig.
-Men vi er taget afsted. -Hvad? Hvorfor det?
-Hør nu på mig. -Er du skør?
Du må finde stedet, så jeg kan styre bilen i den retning.
Undskyld, at jeg plager dig.
Jeg har kun dig. Derfor bliver jeg ved med at ringe.
-Find telefonnummeret. Jeg beder dig. -Sundari...
Jeg må møde dem.
Vær sød at forstå.
Glem ikke at skaffe mig telefonnummeret.
-Okay. -Tak.
-Skal jeg lægge på? Farvel. -Farvel.
Gud...
Det er forkert af os ikke at ringe.
Jeg kan se en telefon der. Jeg ringer hurtigt.
Nej...
Det er bedst, bedste ringer.
Tag det roligt, mor. Jeg har sendt en besked.
Undskyld mig! Regel nummer to.
Aftalte vi ikke, at telefonerne blev hjemme?
Men du tog din med?
Det er snyd. Havde jeg vidst det, ville jeg også have taget min med.
For en sikkerheds skyld skulle en af os have en.
Bedste ville lave en scene.
Du ved ikke, hvordan man sætter telefonen på lydløs.
Jeg kan være hemmelighedsfuld og lusket.
Det kan jeg også.
Jeg kan også være lusket.
Tro ikke, at du gør alting rigtigt.
Jeg har ingen byttepenge.
Jeg ved det.
-Hvad ved du? -Hvad, du tror, jeg ikke ved.
Du ved ikke, hvad du ved. Hvordan kan du vide, hvad du ikke ved?
Hvad ved du, jeg ved? Du ved ikke, hvor meget jeg ved.
Jeg kan ikke citere Venner med nogen, der ikke har set den.
Jeg ved, du har en kæreste.
Jeg ved, I skændes.
Hvem er lusket nu?
Og jeg kender replikker fra Venner.
Vijay og Suriya, 2001.
Der kan du se? Han ved det. Du gør ikke.
Tænk over det!
Han sagde, vi ikke ville holde en dag.
Vi ville vise vores værd. Det har vi gjort. Så vi vandt.
Mor, har vi ikke vundet?
Vi kan tage hjem nu.
Jeg sagde det!
Er vi her blot for at vise vores værd?
Alt det her for at undgå telefonopkaldet?
Vil det ordne alt at tage hjem?
Der er telefonen. Værsgo.
Hvem skal ringe?
En, to, tre!
Hallo?
Jeg lagde en besked. Så du den ikke?
Hvor er I? Shatabdi Express?
-Det kan jeg ikke sige... -Hvad?
Nej. Faktisk aner jeg det ikke.
-Nivi kører. -Hvad? Kører hun?
Hvis køretøj? På motorvejen?
Er du okay med, at hun kører? Den ældre kvinde med jer, min mor...
Er hun der, eller har I mistet hende? Det er vanvid, Kaveri.
Vi er i sikkerhed.
Vi har planlagt turen godt...
Hvad fanden har I planlagt? Hvem tror I, I er?
Sker der noget med min mor eller Chandra...
Har jeg nogensinde skejet ud? Hvorfor kan du ikke stole på mig...
Nej, hør på mig. Det er nok med det vrøvl.
Kom tilbage. Nu, øjeblikkeligt!
Ellers kommer du til at lide resten af livet.
Hallo?
Mor?
Ja, det er mig.
Vil du have en hushjælp eller en kone?
Min svigerdatter er ikke din hushjælp. Få det ind i hovedet.
Bare kom hjem!
Vi kommer, når vi er klar.
-Okay? Farvel. -Mor!
-Mor? -Farvel.
Du må ikke græde. Det er okay.
Tør dine tårer. Skal vi køre?
Din far bekymrer sig kun om jer to.
Jeg kan blive kørt over af en bus.
-Hvad er det? -Ingenting.
-Det er ikke min. -Cigaret, ikke?
Værsgo.
Det er ved at blive sent. Kom.
-Vi må afsted. -Stop!
Svar mit spørgsmål. Ryger du?
Nej, mor, jeg er cricketspiller. Jeg har aldrig røget.
Bedste, kom. Det er ved at blive sent.
Kom, mor.
Det er Balas pakke. Jeg tog den for at gøre ham gal.
Han må ikke få problemer.
Ryger du?
Mor, jeg har sagt, at jeg ikke ryger.
Din far vil også klandre mig for det!
Bedste.
Først en kæreste. Nu også cigaretter.
Du ved ikke, hvad der er værst?
Det ene giver kræft. Det andet giver surhed og hjertesorg.
Vælg selv.
Hallo. Cigaretten er min.
Jeg ved ikke, hvad der sker.
Der kan du se.
Selv Gud accepterer det ikke!
Vi kan ikke blive her.
Det er ikke Taj... Men det er kun for en overnatning.
Kom, lad os gå ind.
Sådan så det ikke ud online.
Stille! Du skal ikke undskylde dig selv.
Alt er som et tegn på, at vi skal tage hjem. Kom.
Lavede du en fejl med reservationen?
Hun ville tage sig af det hele og fik os ind det her sted.
Det er virkelig at kludre i det.
-Det er sjovt, Kaveri. -Se.
Se billederne og ratings. Jeg tjekkede før betaling.
Jeg indrømmer, jeg lavede en fejl. Hvad gør vi nu?
Vi går. Vi finder et andet sted.
Du har brudt reglen.
-Jeg sagde ingen telefoner. -En af os burde have en.
Du burde ikke have taget den med. Hvor kunne du?
-Er det vigtigt nu? -Okay.
-Vi går. -Vi går.
Kom!
Vi går.
Se lige. Gud kan ikke klare det.
Hvorfor tog du telefonen med?
Ti stille, bedste.
-Mor... -Kom, kære.
Id, tak.
Jeg giver jer det bedste værelse. Bedste rabat.
Bedste?
Bedste.
Gid der var et andet hotel i nærheden.
Gid den dumme vinduesvisker havde virket, så vi ikke skulle være her.
Bryllupssuite!
Kom.
Kom ind.
Se lige. Lys!
Hjerter! Roser! Fuld nydelse.
Hvad?
-Hvor skal du hen? -Ned.
-Hvorfor? -For at strække benene.
Jeg går med.
Hvorfor gå alene ud et fremmed sted?
Jeg ville være kommet med. Men jeg har lige skiftet.
Slap af. Vi er tilbage om ti minutter.
Maksimum.
-Hey! -Hvad?
Hvad laver du?
Okay. Kom hurtigt tilbage.
-Hun tror, hun er kriminalbetjent. -Og en dårlig en.
Bedste.
-Hvis mor... -Det er ferie! Værsgo.
Spis godt, og vær glad.
Jeg går en tur.
Gå bare. Jeg bliver her.
-Klarer du dig? -Helt afgjort.
Fint.
Som altid er jeg efterladt alene.
Undskyld.
-Adgangskode til wi-fi? -Har du ikke 4G?
Jo. Men du har ingen dækning her.
Jeg har god dækning.
En, to. En, to.
Kom nu, en, to, en to...
Hvil jer! Flot, piger.
Hold tempoet. Fortsæt.
-Hurtigere. -Tak.
Drenge, se fremad.
Gør han ikke altid det her?
-Hvad er der med jer? -Spørg fjolset.
Skændes I?
Som altid spiller han såret.
Så besnakker du ham, tigger og beder og gør det godt igen.
Ved du, at Shwetha og jeg vædder om, hvor længe I holder?
Nej. Denne gang er det anderledes. Jeg tror, det er slut.
Hold nu op. Det er jer. Nivi og Karthik!
Vi har set på det i seks år nu.
Tøser! Er det en pause?
Er det derfor, I tager på tur?
Åh gud. Shwetha fortalte det. I tager bedstefars gamle bil.
Er du så desperat?
Det er bare en lille tur. Med mor og bedste.
Piger, fokuser! Få sved på panden!
Seriøst?
Er det en stor tur?
Med din bedstemor på 200 år på slæb.
Er du skør?
Din bedstefar giver os sin bil.
Vil hr. Jayaprakash give mig penge?
Jeg er flad. Ellers kan jeg ikke komme væk.
Piger! Indhent drengene.
Nivi!
Hjælp hende, mand!
Røvhul!
Det er forbi!
Goddag...
-Hvorfor skriger du? -Du forskrækkede mig.
I lige måde.
Ja.
Tøs.
Vi har boet under samme tag det sidste år.
Jeg ved ikke alt. Så fortæl mig...
Min kære, hvad plager dig?
Hvad er der?
Skattepige.
I din alder bør man være glad.
Men du ligner en tudemarie.
Skal vi ændre dit navn til Sulk Smitha?
Du forstår det ikke. Bedste.
Jeg ved ikke, hvad problemer er.
For jeg har aldrig været på din alder?
Jeg blev født gammel!
Forstår hun noget?
Hey, tøs... Tal med mig.
Hvad er det for et problem, jeg ikke forstår?
Sig mig det, skat.
Hvorfor? Spiller du cricket?
Kan kun en cricketspiller forstå dit problem?
Fortæl, så jeg kan forstå det.
Og jeg vil forstå det.
Hvorfor kan du godt lide cricket?
-Fortæl mig det. -Det kan jeg ikke, bedste.
Men når jeg stiller mig op på slaggrænsen,
forsvinder mit livs komplikationer.
Bare én bold ad gangen.
Bold, sind, krop og bat bliver til ét.
Når bat og bold finder sammen...
I det øjeblik...
...føler jeg mig som verdens centrum.
Kun når jeg spiller cricket, føler jeg mig som mig selv.
Du kender dit sind. Så hvad er problemet?
Jeg har haft en ankelskade.
Og jeg er ved at blive gammel.
-Hvorfor spilder man ungdommen på de unge? -Bedste!
Jeg tror ikke, mit barnebarn bliver hylet ud af det.
Det er noget andet.
Du kan godt sige det til mig.
Vælger jeg cricket, må jeg opgive noget andet.
Hvad nu, hvis jeg ender med at miste begge dele?
Så det er dit problem.
Pyt nu med det, bedste.
Cricket og cricketspiller er fortid.
Åh nej! Far er på videoopkald.
Jeg sagde, du skulle slukke.
-Far, hold op med at ringe sådan. -Chanduma!
Undskyld, jeg forstyrrer. Din vens far, neurologen...
Kan du give mig hans nummer?
-Hvorfor? Til hvem? -Det er ingenting, skat.
Bala har haft en lille ulykke.
"Ulykke"?
Hvor? Hvad er der sket?
Måske på grund af stress...
Først troede jeg, det var migræne...
Nu føler jeg et pres i den ene side.
Og jeg taler sløret.
Pyt nu med alt det. Vil du sende nummeret?
Du skal ikke bekymre dig...
Farvel.
Far!
Ring til Bala.
Jeg skændtes med ham.
Jeg ønskede, han blev kørt over af en lastbil.
Jeg er grusom.
Bala, tag den.
Siger du det til din mor?
Hele turen bliver ødelagt, og vi må tage tilbage til Chennai!
Vil du vide, hvad der sker derhjemme?
-Ring til ham. -Er du virkelig min bedstemor?
Er du ikke bekymret for din søn og barnebarn?
Er du virkelig mit barnebarn?
Da du brækkede din ankel, tog din far sig af dig?
Jeg håbede, du lignede mig. Nå, men pyt.
-Hvor er mor? -Måske på badeværelset?
Nej. Måske ringede far og bad hende komme hjem?
Nej, det tvivler jeg på.
Bliv her. Jeg tjekker.
Går du? Jøsses...
Hvor er hun?
Jeg kan ikke finde mor.
Hvor mon hun er?
Det er et nyt sted.
Hun må være i nærheden. Bare rolig.
Hun kommer tilbage.
Mor!
-Nivi! -Er hun der?
Jeg sagde, hun kom tilbage.
-Vi mødes i receptionen. Fart på. -Okay.
Det her sted.
-Det er min svigermor. -Hej.
-Min datter Nivi.
-Hej. -Hej.
-Sindhuja og Rashi.
-Goddag. -Goddag.
Der er åbenbart et godt spisested i nærheden.
Her er ikke engang vandflasker.
Og regnen er stoppet.
Lad os gå ud at spise.
-Øjeblik. -Ja.
For første gang har din mor truffet en beslutning.
Sig ikke et ord, gå med hende.
Hvad siger du? Hun kommer.
Hvad er det for en opførsel? Spørg ikke, om de er kærester.
Er de kærester?
Opfør jer pænt.
-Specielt dig. Glo ikke på dem. -Nej, det gør jeg ikke.
Jeg siger bare, at jeg er søvnig. Gå I bare, og nyd det.
Hvordan kan vi efterlade dig alene?
Bare rolig. Receptionisten holder mig med selskab.
Bedste.
Hyg jer.
Det smager dejligt. Tak.
Wow!
Det her sted er ikke dårligt.
Jeg kan vise jer et sted, hvor jeg hang ud som barn.
-Hvad siger I? -Fint.
-Ja. -Det lyder godt.
God idé.
I søgen efter det hellige sammenløb
Går jeg, flyver
Skal vi?
Lad os gå med, mor.
Herefter
-Ja? Det gør vi. -Ja.
Åh ildfluer...
Udenfor under lysets baldakin
Følte jeg mig som et barn
Jeg følte mig...
Var det mig eller en anden?
Hvilken stilhed frembragte den musik?
Er det viden?
Jeg smeltede, jeg blev genfødt Jeg ændrede mig helt
Smukt, ikke?
Det var ikke sket, hvis vi var blevet hjemme.
Tak, Nivi!
Bala! Hvordan går det?
Hvorfor svarede du ikke?
Jeg har det fint. Jeg er ikke arbejdsløs som dig.
Jeg har et job.
Far sagde, du havde haft en ulykke.
Min motorcykel fik en lille skramme. Den fikser du.
Glem ikke at købe hovedtelefoner.
Og jeg var bekymret for dig!
Okay! Hvordan har far det?
Hvorfor? Han har det fint.
Han troede, han fik et slagtilfælde og ville finde en neurolog.
Hvad? Hvornår?
For to timer siden.
Jeg er her. Var der noget galt, ville han have ringet til mig.
Han ved, man ikke kan stole på dig.
Tag hjem og se til ham.
Hvis I har brug for, vi kommer hjem...
Derfor grinede jeg ad jeres tur.
Du og mor skruer bissen på
og finder et påskud og kommer hjem.
Vi har ikke i sinde at komme hjem.
Så lad være!
Mit projekt går live i aften. Jeg må smutte. Farvel.
Hey, hvis far...
Far? Hvad er der sket?
Hvad er der? Hvad er der sket?
Du må tale med hende.
Min mand er i fare.
Og jeg ser på ildfluer!
Derfor betror vi dig ingen oplysninger.
Se her!
Du træffer aldrig den rigtige beslutning.
Når mænd ikke stoler på mig, har de uret.
Men du gør det samme. Hvordan er det okay?
Den eneste forskel mellem dig og din søn er et overskæg.
Kaveri, du må forstå det her.
Han er først min søn og så din ægtemand.
Jeg kender ham godt.
Hvorfor blev han belejligt syg, efter du tog hjemmefra?
Hvorfor blev han ikke syg sidste torsdag?
Det er falsk alarm.
Hvis han nu er virkelig syg?
-Ikke, Nivi? -Han regner med, at du tror det.
Hvis du tror bare lidt på det, er missionen fuldført.
Du forstår det ikke Nivi!
Når du bliver gift, vil du forstå det.
Vil du køre 650 kilometer tilbage for at give ham en aspirin?
Prøv at forstå det.
Hør...
Min skat, hør på mig.
Båden bevæger sig kun, hvis vi ror støt og roligt.
Det bliver svært, indtil vi krydser kysten.
Der vil være kæmpe bølger. Båden løber måske på grund eller kæntrer.
Du får sand i øjnene.
Du vil ønske, du var blevet på bredden.
Men ror vi støt og roligt, kan vi nå til havs.
Der vil alting være roligt.
Sådan er livet.
Kaveri, hør på mig.
Vi kan gøre det.
-Hvad tror du? -Tror du, hun tager afsted i aften?
Hvad? I sin natkjole?
Kaveri.
Det er dit liv og din beslutning.
Hvis du er okay, fortsætter vi.
Hvis ikke tager vi hjem.
Bedste?
Okay?
Giv os besked i morgen tidlig.
Du kommer til at lide resten af livet.
Hvad er der sket?
Jeg skal tisse.
-Godmorgen, far. -Chanduma...
Hvordan har du det?
Har du ringet til lægen?
Ja. Han sagde en hel masse.
Vær præcis, far.
Han vil indlægge mig. Jeg har stress, højt blodtryk...
Han vil vide hvorfor.
Jeg sagde ikke, at I alle havde forladt mig.
Hvor langt væk er I?
-Hvorfor, far? -Jeg spørger bare...
Omkring 600 kilometer væk.
Når I kører hjem, så undgå Chittoor-vejen.
Skrækkelig trafik. I bliver forsinkede.
Ja! Kommer!
-Hvad, bedste? -Læg på.
Godt, far. Vi tales ved.
Vasketøj.
Jeg skal tisse.
Har du tændstikker?
Gør, som jeg siger. Stil ingen spørgsmål.
Intet endnu. Kom i morgen.
Kan du se nu, hvor nyttig telefonen er?
Giver du mig seks bondas?
Varme og sprøde
og med tyk chutney.
Tag også nogle til dig selv.
-Kører vi nu, hvornår er vi så fremme? -Hvor, min kære?
Der venter en pris i Goa for din søns skuespil.
Han tror, at han er Sivaji!
Jeg ringer aldrig til ham igen.
Vi forlader kysten!
Glem ikke at give os fem stjerner.
Tekster af: Lotte Udsen
Kreativ supervisor Lotte Udsen