‫ראג'ראטנם‬
‫ג׳. סונדארי אגמור, מדראס‬
‫בית הקפה סוויט קארם‬
‫הכי כיף בחורף, נכון?‬
‫אנחנו עדיין בגבולות העיר צ'נאי.‬
‫בוא נצא לטיול.‬
‫רק אתה ואני.‬
‫שנלך לראות חורף אמיתי באוטי?‬
‫כן?‬
‫אז בוא ניסע לאוטי.‬
‫נצא לטיול אמיתי.‬
‫היא מושלמת.‬
‫שרשרת מזל.‬
‫שרשרת המזל שלי!‬
‫היי! זה אוטובוס שנוסע לצ'נאי.‬
‫וגם זה.‬
‫אימא, יש לי חדשות בשבילך.‬
‫צ'נאי היא עיר מרכזית. הרבה אוטובוסים נוסעים אליה בכל יום.‬
‫אין צורך להגיב על כל אחד מהם.‬
‫אתן לא רעבות?‬
‫היא צריכה לאכול לפני נטילת התרופות שלה.‬
‫אנחנו לא יכולות להתקיים מאוויר.‬
‫זה בדיוק מה שאת צריכה. תנשמי קצת. תחיי קצת.‬
‫אני רוצה לאכול ואת מטיפה לי.‬
‫אחזיר לך כשתבואי אליי רעבה.‬
‫מה המבט הזה?‬
‫כשאני רעבה, אני נהיית לחוצה, בסדר?‬
‫מלצר. לכאן, בבקשה.‬
‫רק רגע!‬
‫ראסאם ואדה אחד!‬
‫סבתא, הרעבנו אותה במשך שנים?‬
‫- מה? - כלום.‬
‫כשאני לחוצה, אני נהיית רעבה, בסדר?‬
‫לכי על זה, יקירתי. בתיאבון! תאכלי כמה שבא לך.‬
‫כדאי שנזוז תכף, שנגיע לטומקור לפני החשכה.‬
‫אנחנו נוסעות לטומקור הערב? נכון.‬
‫טוב... אני כבר חוזרת.‬
‫- לאן את הולכת? - למען האל!‬
‫יש לי פיפי.‬
‫לבוא איתך?‬
‫אני יכולה להשתין לבד. אני עושה את זה כבר 70 שנה.‬
‫תמשיכו לאכול. יש עוד אוכל בדרך.‬
‫שני קפה, בבקשה.‬
‫אימא, תראי מה השעה.‬
‫- זאת אני, וטסלה. - סונדארי?‬
‫כן. לא קיבלתי ממך את מספר הטלפון.‬
‫- אבל כבר יצאנו. - מה? למה עשית את זה?‬
‫- תשמעי אותי. - השתגעת?‬
‫רק אם תגלי את המיקום, אוכל לכוון לשם את המכונית.‬
‫סליחה שאני מטרידה אותך.‬
‫אין לי אף אחד מלבדך. לכן אני ממשיכה להתקשר אלייך.‬
‫- תמצאי את מספר הטלפון איכשהו. בבקשה. - סונדארי...‬
‫אני חייבת לפגוש אותם.‬
‫בבקשה תביני.‬
‫בבקשה אל תשכחי להשיג לי את מספר הטלפון הזה.‬
‫- בסדר. - תודה.‬
‫- לנתק? ביי. - ביי.‬
‫אלוהים...‬
‫זה לא יהיה בסדר מצידנו לא להתקשר.‬
‫יש שם טלפון. אלך רגע להתקשר.‬
‫לא. אין צורך...‬
‫עדיף שסבתא תתקשר.‬
‫תירגעי, אימא. כבר שלחתי הודעה.‬
‫היי! סליחה! כלל מספר שתיים.‬
‫לא החלטנו שלא להביא את הטלפונים?‬
‫אבל הבאת את שלך?‬
‫זו רמאות! אם הייתי יודעת, הייתי מביאה גם את שלי.‬
‫ליתר ביטחון, לאחת מאיתנו צריך להיות טלפון.‬
‫אם הייתי מספרת לסבתא, היא הייתה עושה סצנה.‬
‫את אפילו לא יודעת איך לשים את הטלפון על מצב שקט.‬
‫אני יכולה להיות סודית וחשאית.‬
‫גם אני יכולה להיות סודית.‬
‫אני יכולה גם להיות חשאית.‬
‫אל תחשבי שכל מה שאת עושה הוא נכון.‬
‫אין לי עודף.‬
‫אני יודעת, בסדר?‬
‫- מה את יודעת? - מה שנדמה לך שאני לא יודעת, אני יודעת.‬
‫את לא יודעת את מה שאת יודעת. איך את יכולה לדעת את מה שאת לא יודעת?‬
‫מה את יודעת על מה שאני יודעת? את לא יודעת כמה אני יודעת.‬
‫אני לא יכולה לצטט שורות מ"חברים" עם מישהי שלא צפתה בסדרה.‬
‫אני יודעת שיש לך חבר.‬
‫אני יודעת שרבתם.‬
‫מי חשאית עכשיו?‬
‫ואני מכירה שורות מ"חברים".‬
‫הסרט "ויג'אי וסוריה", 2001!‬
‫רואה? הוא יודע. רק את לא יודעת.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫הוא אמר שלא נחזיק מעמד יום אחד.‬
‫רצינו להוכיח את עצמנו, ועשינו זאת. אז ניצחנו.‬
‫אימא, נכון שניצחנו?‬
‫אפשר לחזור עכשיו.‬
‫אמרתי לך.‬
‫אנחנו פה רק כדי להוכיח את עצמנו?‬
‫כל זה כדי לא להתקשר הביתה, נכון?‬
‫החזרה הביתה תתקן את הכול?‬
‫הטלפון נמצא שם. קדימה.‬
‫מי תתקשר?‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫הלו? הלו?‬
‫השארתי לך פתק. ראית אותו?‬
‫איפה את? על הרכבת?‬
‫- אני לא יכולה לגלות לך... - מה?‬
‫לא. למעשה, אין לי מושג.‬
‫- ניבי נוהגת. - מה? היא נוהגת?‬
‫באיזה רכב? על הכביש המהיר?‬
‫וזה בסדר מצידך שהיא נוהגת? האישה המבוגרת שאיתך, אימא שלי...‬
‫היא נמצאת שם או שאיבדת אותה? זה מטורף, קאברי!‬
‫אנחנו בטוחות.‬
‫תכננו את הטיול הזה היטב...‬
‫מה תכננת, לעזאזל? מי את חושבת שאת?‬
‫אם משהו יקרה לאימא שלי או לצ'אנדרה...‬
‫אי פעם עשיתי משהו לא בסדר? למה אתה לא יכול לסמוך עליי הפעם...‬
‫לא, תקשיבי לי את! מספיק עם השטויות האלה!‬
‫תחזרו! עכשיו, ברגע זה!‬
‫אחרת, תזכרי את דבריי, את תסבלי לשארית חייך.‬
‫הלו?‬
‫אימא?‬
‫זו אני.‬
‫אתה רוצה שפחה או אישה?‬
‫כלתי היא לא השפחה שלך. שזה יהיה לך ברור.‬
‫פשוט תחזרו הביתה!‬
‫נחזור כשנהיה מוכנות.‬
‫- בסדר? ביי! - אימא!‬
‫- אימא? - ביי.‬
‫אל תבכי, יקירתי. זה בסדר.‬
‫תנגבי את הדמעות שלך. שנלך?‬
‫לאבא שלך אכפת רק משתיכן.‬
‫לא יזיז לו אם ידרוס אותי אוטובוס.‬
‫- מה זה? - זה שום דבר.‬
‫- היא לא שלי! - זו סיגריה, נכון?‬
‫קחי.‬
‫נעשה מאוחר. קדימה, בואו נלך.‬
‫- צריך ללכת. בואו נצא. - תעצרי!‬
‫תעני על השאלה שלי! את מעשנת?‬
‫לא, אימא! אני שחקנית קריקט! אני לא מעשנת! מעולם לא עישנתי!‬
‫סבתא, בואי נזוז! נהיה מאוחר.‬
‫בואי, אימא.‬
‫זו החפיסה של באלה, לקחתי אותה כדי לעצבן אותו.‬
‫אני לא רוצה לסבך אותו בצרות...‬
‫את מעשנת?‬
‫אימא, אמרתי לך, אני לא מעשנת!‬
‫אבא שלך יאשים אותי גם בזה.‬
‫סבתא.‬
‫קודם חבר. ועכשיו גם סיגריות.‬
‫את לא יודעת מה גרוע יותר?‬
‫אחד גורם לסרטן. השני גורם לחומציות וכאב ראש.‬
‫תבחרי אחד מהם.‬
‫היי. הסיגריות שלי.‬
‫אין לי מושג מה קורה פה.‬
‫את רואה?‬
‫גם אלוהים לא מקבל את זה!‬
‫מלון סי די‬
‫לחיים מיזוג אוויר, בר‬
‫אי אפשר להישאר פה.‬
‫זה לא הטאג'... ובכל זאת, זה רק ללילה אחד.‬
‫קדימה, בואו ניכנס.‬
‫אני נשבעת שהוא לא נראה ככה בתמונות מהאינטרנט.‬
‫שקט! אל תמציאי תירוצים!‬
‫הכול נראה כמו סימן שמזהיר אותנו לחזור. בואו נלך.‬
‫הייתה טעות בהזמנת החדר?‬
‫היא אמרה שהיא תדאג לכול והגענו לחור הזה!‬
‫זו פשלה ענקית!‬
‫- זה משעשע מאוד, קאברי. - תראו.‬
‫תראו את התמונות ואת הדירוג! בדקתי לפני ששילמתי.‬
‫אני מודה שטעיתי. מה נעשה עכשיו?‬
‫בואו נלך מפה. נמצא מקום אחר. קדימה.‬
‫הפרת את הכלל.‬
‫- אמרתי בלי טלפונים. - כדאי שלאחת מאיתנו יהיה טלפון.‬
‫לא היית צריכה להביא אותו. איך יכולת?‬
‫- זה חשוב כרגע? - בסדר.‬
‫- בואו נלך! - קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, בואו נלך!‬
‫רואה? גם לאלוהים נמאס.‬
‫למה הבאת טלפון?‬
‫תהיי בשקט, סבתא.‬
‫- אימא... - בואי, יקירתי.‬
‫תעודת זהות, בבקשה.‬
‫גברתי, אתן לך את החדר הכי טוב. בהנחה מעולה.‬
‫סבתא?‬
‫סבתא!‬
‫אם רק היה מלון אחר באזור...‬
‫אם המגבים של המכונית היו עובדים, לא היינו חייבות להישאר במקום הזה.‬
‫סוויטת ירח הדבש העליזה, גברתי!‬
‫בואי, גברתי.‬
‫תיכנסי, גברתי.‬
‫את רואה? אורות.‬
‫לבבות. ורדים. הנאה מלאה, גברתי!‬
‫מה?‬
‫- את הולכת לאנשהו? - למטה.‬
‫- למה? - למתוח איברים.‬
‫אצטרף אלייך.‬
‫למה לצאת לבדכן במקום לא מוכר?‬
‫גם אני הייתי באה. אמרתן לי אחרי שהחלפתי בגדים.‬
‫תירגעי. נחזור בתוך עשר דקות. בואי, יקירתי.‬
‫לכל היותר.‬
‫- היי! - מה?‬
‫מה את עושה?‬
‫בסדר, לכי. תחזרו מהר.‬
‫- היא חושבת שהיא בלשית. - והיא גרועה בזה.‬
‫סבתא.‬
‫- אם אימא... - אנחנו בחופש. קחי.‬
‫תאכלי טוב ותהיי שמחה.‬
‫אצא להליכה קצרה.‬
‫תלכי. אני אשוטט פה.‬
‫- את תהיי בסדר? - בהחלט.‬
‫בסדר.‬
‫כמו תמיד, נשארתי לבדי.‬
‫אדוני! אדוני!‬
‫- הסיסמה לרשת האלחוטית. - אין לך רשת סלולרית?‬
‫יש לי. אין כאן קליטה.‬
‫לי יש. הקליטה שלי טובה מאוד.‬
‫אחת, שתיים. אחת, שתיים.‬
‫קדימה, אחת, שתיים. אחת, שתיים.‬
‫לנוח. יפה, בנות.‬
‫אל תאטו, תמשיכו!‬
‫- מהר יותר! - תודה.‬
‫בנים, להביט קדימה.‬
‫הוא תמיד עושה את זה, לא?‬
‫- מה קורה ביניכם? - תשאלי את המנוול.‬
‫רבתם?‬
‫כמו תמיד, הוא משחק אותה פגוע ונסער.‬
‫אז תשדלי אותו, תפצירי בו, תדברי איתו ותפתרו את הבעיה.‬
‫את יודעת שאני ושווטה מתערבות על כמה זמן תחזיקו מעמד? כן?‬
‫לא. הפעם זה שונה. אני חושבת שזהו זה.‬
‫אל תהיי טיפשה. מדובר בכם. ניבי וקרתיק.‬
‫אני צופה בזה כבר שש שנים.‬
‫בנות, אתן בהפסקה?‬
‫רגע! בגלל זה את יוצאת לטיול?‬
‫אלוהים. שווטה סיפרה לי. אתן לוקחות את המכונית הישנה של סבא.‬
‫את עד כדי כך נואשת?‬
‫זה רק טיול קצר. עם אימא וסבתא.‬
‫בנות, תתרכזו. להזיע, לא להיפצע!‬
‫ברצינות?‬
‫ככה את מגדירה טיול גדול?‬
‫עם הסבתא בת ה-200 שלך.‬
‫השתגעת, חברה?‬
‫סבא שלך ייתן את המכונית שלו.‬
‫האם מר ג'ייפראקאש ייתן לי כסף?‬
‫אני מרוששת. זאת הדרך היחידה שלי לעזוב.‬
‫בנות! תדביקו את הבנים.‬
‫ניבי!‬
‫תעזור לה!‬
‫אידיוט.‬
‫זה כל כך נגמר.‬
‫הלו...‬
‫- למה את צועקת? - הפחדת אותי.‬
‫גם אותי.‬
‫כן.‬
‫ילדונת.‬
‫חיינו תחת אותה קורת גג בשנה האחרונה.‬
‫אין לי אפשרות לדעת הכול. אז תספרי לי...‬
‫יקירתי, מה מטריד אותך?‬
‫מה יש?‬
‫ילדונת.‬
‫את אמורה להיות מאושרת בגילך.‬
‫אבל את נראית כמו תינוקת מגודלת.‬
‫שנשנה את שמך לזעפנית?‬
‫את לא תביני, סבתא.‬
‫אני לא יודעת מהן בעיות.‬
‫כי אף פעם לא הייתי בגילך, נכון?‬
‫נולדתי אישה זקנה.‬
‫היא מבינה?‬
‫היי, ילדונת, דברי איתי.‬
‫מה הבעיה שלא אוכל להבין?‬
‫תספרי לי, מתוקה.‬
‫למה? את משחקת קריקט?‬
‫רק שחקן קריקט יכול להבין את הבעיה?‬
‫תספרי לי באופן שבו אבין.‬
‫ואני אבין.‬
‫למה את אוהבת קריקט?‬
‫- תספרי לי למה... - אני לא יכולה להסביר את זה, סבתא.‬
‫אבל כשאני שומרת באזור החובטים‬
‫התסבוכות בחיי נעלמות.‬
‫כדור אחד בכל פעם.‬
‫בשביל לפגוע בכדור, המוח, הגוף והמחבט שלי צריכים להתאחד.‬
‫כשהמחבט והכדור מתחברים...‬
‫בשנייה הזו...‬
‫אני מרגישה שאני מרכז היקום.‬
‫אני מרגישה מאופסת רק כשאני משחקת קריקט, סבתא.‬
‫את מכירה את מוחך. אז מה הבעיה?‬
‫אני מחלימה מפציעה בקרסול.‬
‫וחוץ מזה, אני מזדקנת.‬
‫- אלוהים, למה הנעורים מתבזבזים על הצעירים? - סבתא!‬
‫אני לא חושבת שזה מה שיערער את הנכדה שלי.‬
‫יש משהו אחר.‬
‫אם תרצי, את יכולה לשתף אותי.‬
‫אם אני רוצה לשחק קריקט אני צריכה לוותר על משהו אחר.‬
‫מה אם אאבד את שניהם ואישאר קירחת משני הכיוונים?‬
‫אז זו הבעיה שלך.‬
‫לא משנה, סבתא.‬
‫אני לא רוצה את הקריקט ולא את שחקן הקריקט.‬
‫אוי, לא! אבא מתקשר בשיחת וידאו.‬
‫אמרתי לך לכבות אותו, נכון?‬
‫- אבא, תפסיק להתקשר ככה. - צ'אנדומה.‬
‫סליחה על ההפרעה. אבא של חברה שלך, הנוירולוג...‬
‫תוכלי לשלוח לי את המספר שלו?‬
‫- למה? בשביל מי? - לא קרה כלום, יקירתי.‬
‫באלה היה מעורב בתאונה קלה.‬
‫"תאונה"?‬
‫איפה? מה קרה?‬
‫אולי בגלל הלחץ...‬
‫בהתחלה חשבתי שזו מיגרנה.‬
‫עכשיו אני מרגיש לחץ בצד אחד.‬
‫והדיבור שלי נבלע.‬
‫עזבי את כל זה. תוכלי לשלוח לי את המספר?‬
‫אל תדאגי...‬
‫ביי.‬
‫אבא!‬
‫תתקשרי לבאלה.‬
‫רבתי איתו!‬
‫איחלתי לו שמשאית תדרוס אותו!‬
‫אני אדם נוראי.‬
‫היי, באלה, תענה.‬
‫היי! את מתכוונת לספר את זה לאימא שלך?‬
‫כל הטיול ייהרס ונצטרך לחזור לצ'נאי.‬
‫את רוצה לדעת מה קורה בבית?‬
‫- תתקשרי אליו. - את באמת סבתא שלי?‬
‫את לא דואגת לבן ולנכד שלך?‬
‫את באמת הנכדה שלי?‬
‫כשנקעת את הקרסול, אבא שלך טיפל בך?‬
‫קיוויתי שאת תטפלי בי. לא חשוב.‬
‫- איפה אימא? - אולי בשירותים?‬
‫לא. אולי אבא התקשר אליה וביקש ממנה לחזור?‬
‫אני בספק.‬
‫תישארי פה, אני אבדוק.‬
‫את הולכת לבד? אלוהים...‬
‫איפה היא?‬
‫אימא נעלמה, סבתא.‬
‫לאן היא יכלה ללכת?‬
‫למקום חדש. היא בטח קרובה.‬
‫היא בטח בסביבה. אל תדאגי.‬
‫היא תחזור.‬
‫אימא.‬
‫- ניבי. - היא שם?‬
‫אמרתי לך שהיא תחזור.‬
‫- תפגשו אותי בקבלה. מהר. בסדר? - בסדר.‬
‫המקום והמבנה הזה.‬
‫- זאת גיסתי. - היי, דודה.‬
‫- היי. - בתי, ניבי.‬
‫- היי. - היי.‬
‫- היי. - סינדהוג'ה וראשי.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫מסתבר שיש מקום נחמד לארוחת ערב בקרבת מקום.‬
‫אין פה אפילו בקבוקי מים.‬
‫והגשם פסק.‬
‫בואו לא נאכל כאן. בואו נצא.‬
‫- רק רגע. - כן, אין בעיה.‬
‫בפעם הראשונה אימא שלך קיבלה החלטה.‬
‫אל תגידי כלום, לכי איתה.‬
‫מה דעתך? היא באה.‬
‫מה ההתנהגות הזו? אל תשאלו אותן אם הן בנות זוג.‬
‫הן בנות זוג?‬
‫תנהגו בנימוס.‬
‫- במיוחד את. אל תנעצי בהן מבט. - לא אנעץ.‬
‫אני רק אומרת שאני עייפה. לכו אתן, תיהנו. לכו.‬
‫איך נוכל לעזוב אותך לבד?‬
‫אל תדאגו. פקיד הקבלה יארח לי חברה.‬
‫סבתא...‬
‫תיהנו.‬
‫זה נחמד מאוד. תודה.‬
‫וואו!‬
‫המקום הזה לא רע בכלל.‬
‫אוכל לקחת אתכן למקום שבו ביליתי כילדה.‬
‫- מה דעתכן? - בטח.‬
‫- כן. - נשמע טוב.‬
‫רעיון נהדר.‬
‫בחיפוש אחר ההתמזגות הקדושה‬
‫אני הולך, אני עף‬
‫שנלך?‬
‫קדימה, אימא.‬
‫בעולם הבא‬
‫- כן? בואי נלך. - כן.‬
‫הו גחליליות‬
‫בחוץ, מתחת לחופת האור‬
‫הרגשתי כמו ילד, באמת...‬
‫הרגשתי, הרגשתי...‬
‫האם זה היה אני או מישהו אחר?‬
‫איזו דממה הפיקה את המוזיקה הזו?‬
‫האם זה מצב של ידיעה?‬
‫נמסתי, נולדתי מחדש, השתניתי לגמרי‬
‫יפה פה, נכון?‬
‫זה לא היה קורה אילו נשארנו בבית.‬
‫תודה, ניבי.‬
‫היי, באלה! מה שלומך?‬
‫למה לא ענית?‬
‫אני בסדר. אני לא מובטל, בניגוד אליך.‬
‫יש לי עבודה.‬
‫אבא אמר שהיית מעורב בתאונה.‬
‫האופנוע שלי נשרט קלות. את תוכלי לתקן אותו.‬
‫אל תשכחי לקנות לי אוזניות.‬
‫ולחשוב שדאגתי לך.‬
‫בסדר. מה שלום אבא?‬
‫למה? הוא בסדר.‬
‫הוא חשב שהוא עובר שבץ ורצה את המספר של הנוירולוג.‬
‫מה? מתי?‬
‫לפני שעתיים.‬
‫אני פה. אם היה קורה משהו הוא היה מתקשר אליי.‬
‫הוא יודע שאי אפשר לסמוך עליך.‬
‫לך לבדוק מה שלומו! תקשיב...‬
‫אם אתם צריכים שנחזור...‬
‫לכן גיחכתי על רעיון הטיול שלכן.‬
‫את ואימא משחקות אותה קשוחות,‬
‫ואז מוצאות תירוץ לחזור.‬
‫אנחנו לא מתכוונות לחזור.‬
‫אז אל תחזרו!‬
‫הפרויקט שלי עולה לאוויר הערב. אני חייב לסיים. ביי.‬
‫היי, אם אבא...‬
‫אבא? מה קרה?‬
‫מה יש? מה קרה?‬
‫תגידי לה את.‬
‫בעלי בסכנה.‬
‫ואני צופה בגחליליות!‬
‫בגלל זה אנחנו לא מספרות לך כלום.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫את אף פעם לא מקבלת את ההחלטה הנכונה.‬
‫גברים טועים כשהם לא סומכים עליי.‬
‫אבל את עושה את אותו הדבר. למה זה בסדר?‬
‫ההבדל היחיד בינך לבין בנך הוא השפם.‬
‫קאברי, תביני.‬
‫הוא קודם כל הבן שלי, ואז בעלך.‬
‫אני מכירה אותו היטב.‬
‫איך קרה שלפתע פתאום הוא חלה רגע אחרי שעזבת את הבית?‬
‫למה הוא לא חלה ביום חמישי האחרון?‬
‫הוא סתם צועק "זאב זאב"!‬
‫אם הוא בכלל חולה.‬
‫- נכון, ניבי? - זה מה שהוא רוצה שתחשבי.‬
‫אם תאמיני לו אפילו קצת, הוא הצליח.‬
‫את לא מבינה, ניבי.‬
‫תביני כשתתחתני.‬
‫את צריכה לחזור 650 ק"מ בשביל לתת לו תרופה?‬
‫נסי להבין.‬
‫תקשיבי...‬
‫יקירתי, תקשיבי לי.‬
‫הסירה הזו תפליג רק אם נחתור בעקביות.‬
‫יהיה קשה עד שנחצה את קו החוף.‬
‫יהיו גלים גדולים. ייתכן שנעלה על שרטון או שנתהפך.‬
‫יהיה לך חול בעיניים.‬
‫תתחרטי שלא נשארת על החוף.‬
‫אבל אם נחתור בעקביות נוכל להגיע לים.‬
‫ואז הכול יהיה רגוע.‬
‫אלו החיים.‬
‫קאברי, תקשיבי לי.‬
‫אני בטוחה שאת יכולה לעשות את זה.‬
‫- מה דעתך? - את חושבת שהיא תעזוב הערב?‬
‫בכותונת הלילה שלה?‬
‫קאברי.‬
‫אלו החיים שלך, זו ההחלטה שלך.‬
‫אם את בסדר, נמשיך הלאה.‬
‫אם לא, נחזור.‬
‫סבתא?‬
‫בסדר?‬
‫תודיעי לנו בבוקר.‬
‫תזכרי את דבריי, את תסבלי לשארית חייך.‬
‫מה קרה?‬
‫אני חייבת להשתין.‬
‫- בוקר טוב, אבא. - צ'אנדומה...‬
‫מה שלומך?‬
‫התקשרת לרופא?‬
‫כן. הוא אמר כל מיני דברים.‬
‫תדבר ברור, אבא.‬
‫הוא רוצה לאשפז אותי. אני סובל ממתח ולחץ דם גבוה...‬
‫הוא רוצה לדעת למה.‬
‫לא סיפרתי לו שכולכן עזבתן אותי.‬
‫בסדר. כמה אתן רחוקות?‬
‫- למה, אבא? - פשוט שאלתי...‬
‫בערך 600 ק"מ.‬
‫כשאתן חוזרות, אל תיסעו דרך צ'יטור.‬
‫פקקים נוראיים. אתן תאחרו.‬
‫כן! אני בא!‬
‫- מה, סבתא? - תנתקי.‬
‫טוב, אבא. נדבר מאוחר יותר.‬
‫כביסה, אדוני.‬
‫אני חייבת להשתין.‬
‫יש לך גפרורים?‬
‫תעשי מה שאומר לך. אל תשאלי שאלות.‬
‫אין לי כלום. תחזור מחר.‬
‫את רואה כמה שימושי הטלפון שנתתי לך?‬
‫תוכל להביא לי שש בונדה?‬
‫תוודא שהן חמות ופריכות,‬
‫ועם צ'אטני סמיך.‬
‫תקנה גם שתיים לעצמך.‬
‫- אם נעזוב עכשיו, מתי נגיע? - לאן, יקירתי?‬
‫בגואה מחכה פרס למשחק של בנך.‬
‫הוא חושב שהוא כוכב!‬
‫בחיים לא אתקשר אליו שוב.‬
‫אנחנו עוזבות את החוף!‬
‫גברתי, אל תשכחי לתת לנו דירוג של חמישה כוכבים!‬
‫תרגום כתוביות: בן פריד‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬