‫ראג'ראטנם‬
‫ג' סונדארי אגמור, צ'נאי‬
‫בית הקפה סוויט קארם‬
‫שירותי גברים שירותי נשים‬
‫מצאתי. הם נמצאים במחנה פונה.‬
‫אשיג את מספר הטלפון בתוך יומיים.‬
‫- תני לי קצת זמן, סונדארי. - תודה רבה.‬
‫עוד פעם אחת.‬
‫מצאתי. הם נמצאים במחנה פונה.‬
‫אשיג את מספר הטלפון בתוך יומיים.‬
‫תני לי קצת זמן, סונדארי.‬
‫אימא...‬
‫בספטמבר האחרון, כשתכננתי לנסוע לקוימבאטור עם דודה סושילה,‬
‫באותו היום שהוא חלה אחרי שהוא אכל מסאלה דוסה,‬
‫ונאלצתי לבטל את הנסיעה, את זוכרת?‬
‫זו הייתה סתם הצגה.‬
‫כשהייתי צריכה לנסוע למהאבליפוראם לפגישת מחזור,‬
‫הוא אמר שהוא עסוק בעבודה ושהוא אפילו עלול לאבד אותה.‬
‫גם זה היה שקר?‬
‫ברור שזו הייתה הצגה.‬
‫הצגה דרמטית.‬
‫אני נזכר בכול עכשיו.‬
‫למה הוא משקר?‬
‫הוא יכול היה להגיד לי את האמת.‬
‫למה? זה עושה את זה בסדר?‬
‫לא, אבל זה היה הדבר הנכון לעשות.‬
‫במקום להיות כן.‬
‫זו...‬
‫סחיטה רגשית. לא?‬
‫זה נראה שאנחנו כל כך תלויות בהם.‬
‫לכן הם לוקחים אותנו כמובן מאליו.‬
‫אם הם שמחים, גם אנחנו צריכות להיות שמחות.‬
‫אם הם רעבים, אנחנו צריכות לאכול.‬
‫כשהם עייפים, אנחנו צריכות לישון. כשהם רוצים להשתין, גם אנחנו צריכות.‬
‫לא. אבא לא כזה נורא.‬
‫הילדה הקטנה של אבא.‬
‫אני יודעת.‬
‫למעשה, כשרק התחתנו, בכל פעם שרציתי לבקר את אימי,‬
‫הוא מייד היה נהיה חולה.‬
‫את חסרת תקנה, אימא.‬
‫ספיר, יהלום כחול, אמרלד, מידלנד, פלאזה, גייטי...‬
‫בכל קולנוע, בעלך הקרין את אותו הסרט.‬
‫דרמה. הוא ממש מלך דרמה!‬
‫שירותי נאשים‬
‫גואה 330 פונה 577‬
‫- תעצרי בצד, בבקשה. - מה קרה?‬
‫תעצרי את המכונית, בבקשה!‬
‫מה קרה?‬
‫ברגע זה מתבצע פשע.‬
‫נמלטנו מכלא בסנט נאגאר.‬
‫במקום לחגוג את זה,‬
‫אנחנו נוסעות בשקט.‬
‫אנחנו צריכות לחגוג. אחרת זה פלילי.‬
‫אבל בגלל זה אנחנו נוסעות לגואה.‬
‫זו הייתה התוכנית בכל אופן.‬
‫אנחנו צריכות לחגוג בצורה ייחודית, כאן ועכשיו!‬
‫קאברי המסכנה.‬
‫היא הצטרפה אלינו בשמחה בלי שנכפה עליה.‬
‫זו סיבה למסיבה.‬
‫נכון, אבל מה אפשר לעשות כאן?‬
‫סינדוג'ה וראשי דיברו על איזה פסטיבל פולק קרוב לפה.‬
‫זה נשמע כיף. שנלך לשם?‬
‫זה רעיון טוב.‬
‫- טוב, בואו נלך. - כן. טוב.‬
‫בואו נצא לדרך!‬
‫פסטיבל ריקוד פולק קבלו את המנה הדרום הודית שלכם‬
‫הינה היא מתחילה שוב.‬
‫בואו נוותר על זה. בואו נחזור הביתה.‬
‫תעשי מה שבא לך. אנחנו נכנסות בכל מקרה.‬
‫אימא, את תמיד מתעקשת שאקשיב למבוגרים.‬
‫אני מקשיבה.‬
‫אני לא נראית טוב, נכון? אחליף בגדים.‬
‫איפה הסטייל הזה התחבא כל הזמן, אימא?‬
‫את נראית מעולה.‬
‫עגילים?‬
‫- באמת? - את נראית סקסית.‬
‫תענדי אותם.‬
‫אפשר לשנות את התסרוקת?‬
‫- וואו. - סבתא, מה כתוב על החולצה?‬
‫- "דוסה". - גם את נראית מעולה.‬
‫טוב. בואו נתפצל. כל אחת תעשה מה שבא לה.‬
‫אני כבר לא פה!‬
‫חכי רגע!‬
‫בואו נישאר ביחד.‬
‫הייתי יכולה להיות לבד גם בבית.‬
‫טוב, אז תחליטי את מה נעשה עכשיו.‬
‫מה אתן אומרות על זה? בואי נבשל לכולם.‬
‫בחייך.‬
‫- תסתכלו לשם. - לאן?‬
‫היא לא קוראת לנו? בואו.‬
‫מישהו זר קורא והיא ישר רצה אליו.‬
‫- תיזהרי. - קדימה.‬
‫אל תתפרצו לשם.‬
‫היי.‬
‫מה זה?‬
‫- אין כאן אף אחד. - אף אחד.‬
‫מה המקום הזה?‬
‫ניבי, זה בטח של אופטומטריסט.‬
‫תראו. כל כך הרבה עיניים.‬
‫ציפיתי לכן.‬
‫הנערה, האימא והגבירה!‬
‫- שבו. - אסטרולוגית זרה.‬
‫שבו, שתיכן.‬
‫ברוכים הבאים לערוץ היוטיוב של השף סבהאריש.‬
‫היום נלמד כיצד להכין ביריאני עוף.‬
‫הרבה אנשים שאלו על המנה הזו בסרטון האחרון שלי.‬
‫נכין אותה בלי פחמים.‬
‫בואו נתחיל.‬
‫הבית שלי, העולם שלי‬
‫אני רואה...‬
‫שאת מבולבלת.‬
‫היי. לא אמרתי לך?‬
‫כמה ספציפי.‬
‫מוזיקה, אורות, חגיגות. גבר.‬
‫אני רואה גבר. עבר סודי.‬
‫מפגש סודי.‬
‫משהו רדום בך עומד להתעורר.‬
‫רוח מהעבר שמתעוררת. התעוררות!‬
‫לא! זה לא ככה!‬
‫זו חמותי! כאן!‬
‫אנחנו פה בשבילה.‬
‫אחותי, מה אהיה כשאגדל?‬
‫גבירתי. המסע שלך היה ארוך.‬
‫מסע ארוך.‬
‫אבל דרכך הרחיקה אותך מאדם אהוב.‬
‫בכיוון שונה לגמרי.‬
‫אבל עכשיו, את משנה את דרכך‬
‫לכיוון חופש.‬
‫- יש לך שאלות רבות. - כן!‬
‫וגם תשובות!‬
‫בלי להתעכב. בלי לעצור.‬
‫בקרוב תהיי עם מי שאת מחפשת. אבל, לא נותר לך זמן רב.‬
‫השעון מתקתק.‬
‫זה מספיק. אנחנו מאחרות. בואו נזוז.‬
‫סבתא.‬
‫סבתא, בואי נלך!‬
‫נתראה.‬
‫אילו שטויות. מסתמן שיש לך מפגש סודי.‬
‫גם לאימא.‬
‫טוב, בנות.‬
‫עוד שעתיים. לא נותר לי זמן רב. נתראה. טוב? ביי!‬
‫הזמן שלה אוזל. היא תתאחד עם זה שהיא מחפשת.‬
‫הבנת את זה, ניבי? היא הולכת לסבא שלך.‬
‫אל תדאגי, אימא. היא תשלח אותנו למעלה לפני שהיא תלך לשם בעצמה.‬
‫תסתובבי קצת לבדך.‬
‫לא, ניבי. תהיי איתי קצת, בבקשה.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫המסע החדש הזה‬
‫שמעולם לא ראיתי בעבר‬
‫אני רוצה להצהיר שבזכות היותך‬
‫מצאתי את ליבי והוא פרח‬
‫אבל ליבי חסר מילים‬
‫המסע החדש הזה‬
‫שמעולם לא ראיתי בעבר...‬
‫קאברי.‬
‫את יכולה לצאת.‬
‫ואת‬
‫המסע החדש הזה‬
‫שמעולם לא ראיתי בעבר...‬
‫אני מתגעגעת אליך...‬
‫אנחנו סתם מגזימים? אני בטוחה שנוכל...‬
‫מה לעזא...‬
‫את טמילית?‬
‫אני בסדר.‬
‫כן. אין בעד מה.‬
‫אתה זה שצריך להתנצל.‬
‫למעשה, את צריכה להודות לי על שהפלתי לך את הטלפון.‬
‫כי עכשיו את נראית שמחה יותר.‬
‫וגם, הפרצוף שלך היה קבור בטלפון ונתקלת בי.‬
‫את זו שצריכה להתנצל.‬
‫בסדר, אתה צודק. סליחה.‬
‫ההתנצלות התקבלה.‬
‫- לאן את הולכת? - אין לי מושג.‬
‫רק שנייה!‬
‫לתוך האוקיינוסים העמוקים‬
‫מעבר לשמיים האין סופיים‬
‫אני שולט על הכול‬
‫כשהשמש שוקעת‬
‫אני הסיבה לאור שמסביבך‬
‫היערות הקדומים והפסגות הנישאות‬
‫המקום הזה מתאים לך?‬
‫מעניין.‬
‫טוב, אניח לך לנפשך.‬
‫אם תצטרכי משהו, תקראי לי. אהיה בסביבה.‬
‫אז למה אתה הולך?‬
‫אבל‬
‫העולם לא מסתובב עבורי‬
‫חשבתי שאת רוצה להיות לבד.‬
‫הנחתי שאני מפריע לך.‬
‫תניח כרצונך.‬
‫- עכשיו אני לא יכול. - איך שבא לך.‬
‫אמרת לי להישאר.‬
‫אז למה שאניח הנחות?‬
‫- ויקראם. - ניבדיתה.‬
‫אצל מי הכוח?‬
‫העולם לא מסתובב עבורי‬
‫הוא עשוי להציל אין ספור חיי אדם‬
‫אולם הוא ממשיך להתרועע עם המוות‬
‫אתה כאן לבדך?‬
‫לא. את רואה את החבורה ששרה?‬
‫זו חבורת האופנוענים שלי.‬
‫אנחנו רוכבים מבנגלור ללדאק.‬
‫אנחנו עושים עצירות מתי שמתחשק לנו.‬
‫וזה נראה כמו מקום טוב לעצור בו.‬
‫- חיי אופנוען. - כן.‬
‫מגניב מאוד.‬
‫מה את עושה בחיים?‬
‫- אני שחקנית קריקט. - שחקנית קריקט?‬
‫- מעניין. -למה?‬
‫ציפית למשהו אחר? שאהיה רופאה או מהנדסת?‬
‫או עיתונאית?‬
‫מה? אתה עיתונאי?‬
‫טוב... למדת הנדסה.‬
‫נשרת ואימצת את חיי האופנוען במקום.‬
‫אני שליט כל הממלכות‬
‫ברוב יהירותי, חשבתי שזה עשה אותי אל‬
‫אם אני אלוהים‬
‫אז מה, אם כך?‬
‫הדבר המשעמם השני שאמרת.‬
‫מה?‬
‫השבט עוד עומד איתן‬
‫אתה רופא? אין סיכוי.‬
‫קודם, העלבת את המקצוע שלי. אחר כך, הנחת שנשרתי.‬
‫וואו.‬
‫הטבע מתפרץ במלוא תפארתו‬
‫ללא רחמיי כל צורות החיים צוהלות בשמחה‬
‫כי‬
‫העולם לא מסתובב עבורי‬
‫להיאבק‬
‫היי, את צריכה להצטרף אליהם. את שרה נהדר.‬
‫אני לא זמרת.‬
‫למי יש את האמצעים?‬
‫מה?‬
‫להעיר את המתים‬
‫אצל מי הכוח?‬
‫למען האמת...‬
‫אתה נראה כמו נפש חופשייה שרצה עם הרוח.‬
‫אני לא יכולה לדמיין אותך עם סטטוסקופ.‬
‫מי נראה לך משלם על האופנוע? ויקראם הרופא מממן את ויקראם האופנוען.‬
‫רק הנפש חופשייה. עדיין צריך לשלם על האופנוע.‬
‫ומי יודע...‬
‫ז'קט שחור אולי יציל חיים שחלוק לבן לא יכול.‬
‫לפעמים, אם לא רוצים להשתגע...‬
‫צריך לברוח.‬
‫את זה אני יודעת.‬
‫שלום! שלום, גברתי!‬
‫שלום! גברתי!‬
‫גברתי! שלום!‬
‫שלום, גברתי!‬
‫מה את רוצה שאראה? אפשר לראות הכול. זה שקוף.‬
‫מה הקטע עם החולצה הזאת? עדיף שכבר תלכי בלי חולצה.‬
‫נדמה לך שאת עדיין בקולג'?‬
‫אל תשכחי, את אימא לשניים.‬
‫בשביל מה את צריכה בכלל את האיפור? ביקשתי שתתאפרי?‬
‫אני לא חושב ככה.‬
‫אבל גברים אחרים הם לא כמוני.‬
‫יעלו להם רעיונות לראש אם תתלבשי ככה.‬
‫למה שנאפשר להם?‬
‫הבנת?‬
‫רואה, עכשיו נראה שאת מרגישה בנוח, נכון?‬
‫היי, באלה. בוא לכאן. זה משחק טוב.‬
‫היי, אבא.‬
‫איך עבר עליך היום?‬
‫הוא היה בסדר. רגיל.‬
‫היה לי יום לחוץ בעבודה היום.‬
‫הייתי צריך להציג לדירקטוריון את הממצאים הפיננסיים.‬
‫לא הצלחתי להתרכז בכלל.‬
‫אני לא מפסיק לדאוג לשלושתן.‬
‫אכלתי רק פירות לארוחת צוהריים.‬
‫הבטן שלי קרקרה מרעב.‬
‫ואם זה לא מספיק...‬
‫זוכר את ראמש?‬
‫הוא ניסה להביך אותי לפני כולם.‬
‫אבל עליתי על התוכנית שלו.‬
‫טיפלתי בזה.‬
‫מעולה, אבא.‬
‫אבא, תנעל את הדלת. יש לי מפתח. אל תחכה לי.‬
‫מה קרה בעבודה היום?‬
‫מה שקורה בעבודה.‬
‫מה הקטע עם תופים?‬
‫הם מהדהדים עם החיים.‬
‫את יודעת, הלב האנושי הוא תוף.‬
‫הוא דופק. בתזמון. בקצב.‬
‫זה מדד החיים.‬
‫עכשיו אני רואה את ד"ר ויקראם.‬
‫ובכן, את שחקנית הקריקט. תגידי לי את.‬
‫זה נכון. קצב, תזמון... זה עולם ומלואו.‬
‫לא התאמנתי. הקצב והתזמון שלי גרועים.‬
‫גם אני. אני אפילו כבר לא יודע אם אני עדיין רופא.‬
‫אם אתה לא רופא, מה אתה?‬
‫אני... פה.‬
‫וטסלה, תודה רבה.‬
‫תודה שהתקשרת אליי.‬
‫אחרת, למנוע משתי אלה לנסוע לגואה...‬
‫אוי, לא! היי!‬
‫ביי, ויקראם.‬
‫ניבי! בואי הנה!‬
‫מה לעזאזל, אימא?‬
‫מי זה? מה עשית איתו?‬
‫רק הכרתי אותו...‬
‫בדיוק! רק הכרת אותו, למה את מחבקת אותו?‬
‫זה יותר מדי. אל תיסחפי.‬
‫את לא יכולה לדבר בלי לגעת?‬
‫מה אנשים יחשבו?‬
‫אין לך חבר?‬
‫אימא! פשוט תשתקי!‬
‫איך אני אמורה לדבר איתך? את אף פעם לא מקשיבה לי.‬
‫אני לא יכולה לדבר על שום דבר.‬
‫אני תמיד טועה ואת תמיד צודקת.‬
‫את בכלל מכירה אותי, אימא?‬
‫- מה העניין? - מה קרה?‬
‫מישהו גנב את המכונית שלנו!‬
‫- המכונית שלנו? - כן.‬
‫בואו!‬
‫אני לא רואה אותה.‬
‫אמרתי לך, ראיתי אותו נוסע במכונית שלנו.‬
‫- לאיזה כיוון הוא נסע? - מה נעשה?‬
‫בואו לכאן.‬
‫אדוני?‬
‫אימא, הוא מסטול.‬
‫הוא בהיי ממריחואנה.‬
‫טוב מאוד.‬
‫אני לא מאמינה לזה. ואתן?‬
‫- מה... - שקט!‬
‫- לא הרכבתי מישהו כבר 20 שנה. - ומה בנוגע לשניים?‬
‫תתרכזי, אימא. רק תעקבי אחרי המכונית שלנו.‬
‫אימא, זהירות!‬
‫- היא מסתכלת על הכביש... - תתרכזי!‬
‫תתרכזי בעצמך!‬
‫הינה היא.‬
‫אלוהים, היא אחוזת דיבוק.‬
‫היי! זו המכונית שלנו!‬
‫- תעצרי! - זהירות!‬
‫אימא, תעצרי!‬
‫- מה את עושה? - הן עוקבות אחרינו?‬
‫- תקשיבי לי! - הן רודפות אחרינו!‬
‫- תוריד את החלון. - שמעתי על אנשים כאלה. הן שודדות.‬
‫נשים משוגעות!‬
‫תעצור או שאכסח אותך.‬
‫- מה שלא תעשה, אל תעצור. - זו לא המכונית שלנו, אימא!‬
‫- לא? - אימא, תעצרי!‬
‫פשוט תעצרי!‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫מה זה משנה, אימא? זו לא המכונית שלנו!‬
‫- ראינו שהמכונית שלנו... - לא אנחנו, את!‬
‫הלכנו אחרייך ואחריהם בצורה עיוורת.‬
‫- בטוח שהיא לא שלנו? - זה אפילו לא אותו הדגם.‬
‫ויש לה לוחית רישוי של קרנטקה.‬
‫אבל גם את אמרת שהמכונית שלנו לא הייתה שם!‬
‫כן. היא לא הייתה שם. לעזאזל!‬
‫עקבנו אחרי המכונית הלא נכונה.‬
‫איפה המכונית שלנו?‬
‫מי יודע?‬
‫בסדר... איפה אנחנו נמצאות עכשיו?‬
‫תרגום כתוביות: בן פריד‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬