РАДЖАРАТНАМ
С. СУНДАРІ ЕҐМОР, МАДРАС
ЗАПАШНА СОЛОДКА КАВА
ЧОЛОВІЧИЙ ТУАЛЕТ ЖІНОЧИЙ ТУАЛЕТ
Є! Вони в Пуне Канті.
Я дістану номер телефону за кілька днів.
- Потрібно трохи часу, Сундарі. - Дякую.
Повтори!
Вже знаю! Вони в Пуне Канті.
Я дістану номер телефону за кілька днів.
Потрібен час, Сундарі.
Мамо...
Минулого вересня, коли я планувала поїхати в Коїмбатор з тіткою Сушілою,
того ж дня йому стало погано через масалу досу.
Довелося відмовитися від поїздки, пам'ятаєш?
Усе це було грою!
Коли я мала їхати в Махабаліпурам на зустріч випускників,
він сказав, що у нього багато роботи і він може навіть втратити її!
Теж неправда?
Очевидна вистава!
Ще й яка!
Тепер я починаю розуміти.
Чому він бреше?
Він міг би бути відвертим зі мною.
Чому? Було б краще?
Ні, але це було б правильно.
Замість того, щоб бути чесним.
Це...
Емоційний шантаж, правильно?
Здається, ми такі залежні від них.
Тому вони й сприймають нас як належне.
Якщо їм добре, то й ми повинні радіти.
Якщо голодні, ми повинні їсти.
Коли сплять, ми теж повинні. Коли йдуть у туалет, ми туди ж.
Ні, бабусю! Не все так погано!
Татова дитина.
Знаю, знаю.
Власне, коли ми щойно одружилися, і я хотіла навідатися до мами,
він одразу хворів.
Ти безнадійна, мамо!
«Сапфір», «Діамант», «Смарагд», «Мідленд», «Плаза», «Геїті»...
У кожному кінотеатрі твій чоловік крутив одне й те ж кіно.
Драма! Він справжній король драми!
ЖІНКИ
ГОА 330 ПУНЕ 577
- Зупинись, будь ласка. - Що трапилося?
Зупини, будь ласка!
Що таке?
Це справжній злочин.
Ми уникли в'язниці у Бесант Нагарі!
Замість відсвяткувати це,
ми просто їдемо далі.
Ми повинні відсвяткувати. Інакше це буде злочин!
Але саме тому ми їдемо в Гоа.
Принаймні таким був план.
Ми повинні відсвяткувати. Тут і зараз!
Бідна Кавері!
Без жодного примусу вона з радістю приєдналася до нас.
Це треба відсвяткувати.
Добре, але що нам тут робити?
Сіндуджа й Раші згадували якийсь фольклорний фестиваль поблизу.
Наче цікавий. Поїдемо?
Хороша ідея!
- Гаразд. їдемо! - Так! Чудово!
Поїхали!
ПІВДЕННОІНДІЙСЬКИЙ ФЕСТИВАЛЬ НАРОДНОГО ТАНЦЮ
Знову вона за своє!
Давайте не будемо! Їдьмо додому.
Як хочеш. А ми йдемо!
Мамо, ти завжди наполягала, щоб я слухалася старших.
От я й слухаюсь!
Негарно, так? Я переодягнусь.
Чому ти приховувала цей стиль, мамо?
Це ж супер!
Сережки?
- Справді? - Дуже сексуально!
Надінь їх.
А що як поміняти зачіску?
- Боже! - Що це в тебе на футболці, бабусю?
- Доса! - Ти теж красуня!
Розділімося. У кожної буде щось своє.
Я вже йду!
Зачекай!
Залишаймося разом!
Якби я хотіла бути на самоті, я б залишилася вдома.
Добре, тоді вирішуй, що робити далі.
А що як… Наготувати їжі для всіх!
Прошу, облиш.
- Погляньте! - Куди?
Вона кличе нас? Ходімо.
Хтось її покликав і вона вже бігцем.
- Обережно! - Вперед!
Не так хутко!
Агов!
Що це?
- Тут нікого немає. - Нікого.
Що це за місце?
Ніві, тут наче в офтальмолога.
Поглянь! Стільки очей!
Я на вас чекала!
Діва, її мама і старша пані!
- Сідайте! - Іноземка-астрологиня!
Сідайте обидві!
Вітаю на YouTube каналі шеф-кухаря Сабхаріша.
Сьогодні навчимося готувати дум біріяні з курки.
Минулого разу багато хто запитував про цю страву.
Ми зробимо це без вугілля.
Беремось до справи.
МІЙ ДІМ МІЙ СВІТ
Бачу...
Ви збентежені!
Агов! Я ж казала?
А конкретніше?
Музика, світло, святкування! Чоловік!
Бачу чоловіка. Таємне минуле!
Таємне побачення.
Те, що у тобі спить, повинно прокинутись!
Пробуджується привид минулого. Пробудження!
Нічого такого. Наша...
Моя свекруха! Ось!
Ми тут задля неї!
Сестро, ким я буду, коли виросту?
Пані! У вас була довга мандрівка.
Довга мандрівка!
Але стежка відвела вас від кохання.
Зовсім у інший бік.
Але зараз ви на іншій стежці...
До свободи.
- У вас багато запитань. - Так!
Але й відповідей теж!
Не зволікайте. Не зупиняйтесь.
Невдовзі будете з тим, кого шукаєте. Але у вас залишилось небагато часу.
Годинник не зупиняється.
Досить. Уже пізно. Ходімо.
Бабусю!
Ходімо, бабусю!
Бувайте.
Яка гидота! Теж мені «таємне побачення»!
Ще й про бабусю!
Слухайте, дівчата.
Ще дві години. Часу в мене небагато. Побачимось! Гаразд? Бувайте.
У неї мало часу. Вона зустріне того, кого шукає.
Ти зрозуміла, Ніві? Вона піде до твого дідуся.
Не хвилюйся, мамо. Вона швидше нас до нього пошле.
Просто погуляй тут сама.
Ні, Ніві. Залишся зі мною, будь ласка.
Добре, ходімо.
Ця нова подорож
Свідком якої я ніколи не був
Я хочу сказати Що завдяки твоєму існування
Я знайшов своє серце І воно розквітло
Але моє серце безмовне
Ця нова подорож
Свідком якої я ніколи не був...
Кавері!
Можеш іти.
І ти
Ця нова подорож
Свідком якої я ніколи не був...
Сумую без тебе...
Ми не перебільшуємо? Ми могли б...
Що за...
От же ж...
Ти тамілка?
Усе гаразд!
Так. Будь ласка.
Ти мав би вибачитися.
Насправді ти повинна подякувати, що я вибив з рук телефон.
Бо зараз ти щасливіша.
А ще ти тупилася у телефон і налетіла на мене.
Це ти повинна вибачитися.
Добре. Твоя правда. Вибач.
Вибачення прийнято.
- Ти куди? - Не уявляю.
Стривай!
У глибоких океанах
За безмежними небесами
Я керую всім
Коли заходить сонце
Я причина світла навколо тебе
Первісні ліси І високі вершини
Це місце годиться для тебе?
Тут цікаво.
Гаразд, я тебе залишу.
Якщо потрібно, дзвони. Я буду поруч.
То навіщо йти?
Але
Земля не обертається заради мене
Думав, ти хочеш побути на самоті.
Я не мав наміру нав'язуватися.
Геть наміри!
- Уже не можу! - Як хочеш.
Ти сказала, щоб я залишився.
То що тут думати?
- Вікрам. - Нівідіта.
Хто має силу?
Земля не обертається заради мене
Може, він врятував безліч життів
І все ж він дотримується дати смерті
Ти тут сам?
Ні. Бачиш тих, що співають?
То моя ватага байкерів.
Ми їдемо з Бангалора в Ладакх.
Зупиняємось, де хочемо.
А це було непоганим місцем для зупинки.
- Життя байкера! - Так!
Круто!
Чим ти займаєшся?
- Граю в крикет! - У крикет?
- Цікаво... - Чому?
Ти очікував чогось іншого? Лікарку або інженерку?
Чи журналістку?
Що? Це ти журналіст?
Добре… Ти вчився на інженера.
Потім покинув науку і відкрив для себе життя байкера.
Я володарка всіх царств
Даремно я думала, що це зробить мене богинею
Якщо я богиня
Що ж тоді?
Ти вже згадала ту нудну річ.
Що?
Клан досі стоїть
Ти лікар? Не може бути!
По-перше, ти образила мою професію. Потім ти припустила, що я кинув навчання.
Треба ж!
Вся природа спалахнула у своїй славі
Без мого милосердя Усі форми життя насолоджуються радістю
Адже
Земля не обертається заради мене
А для боротьби
Агов, приєднуйся. Ти красиво співаєш!
Я не співачка.
Хто має засоби?
Що?
Щоб підняти мертвих
Хто має силу?
Насправді...
Ти наче вільний дух, якого несе вітер.
Я не можу уявити тебе зі стетоскопом.
Як гадаєш, хто платить за мотоцикл? Доктор Вікрам спонсорує байкера Вікрама.
Дух, може, й вільний. Але за все потрібно платити.
І хто його знає...
Чорна куртка може врятувати життя, коли білий халат не зможе.
Часом, коли не хочеш збожеволіти...
потрібна втеча.
Я це знаю.
Агов!
Агов, пані!
Пані!
Агов!
Агов, пані!
Що ще я маю побачити? Усе видно! Воно зовсім прозоре!
Що з блузкою? Ти її теж не вдягатимеш!
Думаєш, ти досі в коледжі?
Не забувай, що в тебе двоє дітей.
І навіщо тобі взагалі макіяж? Я хіба просив?
Я такого не подумаю.
Але інші чоловіки не такі.
Вони тебе не так зрозуміють, якщо ти отак одягнешся.
Ми ж цього не хочемо?
Зрозуміло?
Бачиш, ти почуваєшся комфортно зараз, правда?
Привіт, Бало! Ходи сюди. Хороший матч.
Привіт, тату!
Як минув день?
Усе гаразд. Нормально.
А в мене був напружений робочий день.
Я повинен був представити фінансові висновки раді директорів.
Зовсім не міг зосередитися,
дуже хвилювався перед ними трьома.
А на обід їв лише фрукти.
У животі бурчало від голоду.
Але й це не все...
Пам'ятаєш Рамеша?
Він намагався принизити мене перед усіма.
Але я розгадав його план.
Я дав цьому раду.
Чудово, тату.
Тату, замкни двері. У мене є ключ. Не чекай на мене.
Що було сьогодні на роботі?
Була робота.
Що такого в барабанах?
Співзвучні з життям.
Знаєш, людське серце — теж барабан.
Б'ється, відраховує час і ритм.
Це вимір життя!
Розумію, докторе Вікрам!
Ти ж граєш у крикет. То ж знаєш.
Це правда. Ритм, відлік часу... Це все.
Давно не тренувалася. Ритм уже не той.
Я теж. Навіть не знаю, чи я ще лікар!
Якщо не лікар, то хто?
Я… Просто тут.
Дуже дякую, Ватсало!
Дякую, що подзвонила.
Інакше відволікти цих двох від поїздки в Гоа...
О, ні! Гей!
Бувай, Вікраме.
Ніві! Ходи-но сюди!
Що таке, мамо?
Хто це? Що ви робили?
Ми щойно зустрілися.
Саме так! Щойно. Чому ти його обіймала?
Це вже занадто. Не перегинай!
Не можна було не торкатися його?
Що скажуть інші?
У тебе ж є хлопець...
Мамо! Помовч!
Як з тобою говорити? Ти ніколи мене не слухаєш.
Нічого сказати не можу!
Я завжди неправа, а ти права!
Ти взагалі мене знаєш, мамо?
- Що не так? - Що трапилося?
Нашу машину вкрали!
- Машину? - Так!
Ходімо!
Я її не бачу.
Кажу ж, бачила його в нашій машині.
- Куди він поїхав? - Що нам робити?
Ходіть сюди!
Пане?
Мамо, він накурився.
Він не при собі.
Дуже добре!
Я не вірю! А ви?
- Що... - Тихо!
- Я вже років 20 не сиділа на мотоциклі. - Нас таких двоє.
Зосередься, мамо! Просто їдь за машиною!
Мамо, обережно!
- Вона дивиться на дорогу... - Зосередься!
Ти зосередься!
Ось вона!
О, Боже, вона одержима.
Он наша машина!
- Зупинись! - Обережно!
Мамо, зупинись!
- Що ти робиш? - Вони їдуть за нами?
- Слухай! - Вони женуться за нами!
- Зупинись! - Я чула про таких. Зловмисники!
Божевільна!
Зупиніться, а то я вам покажу.
- Що хочеш, але не зупиняйся! - Це не наша машина, мамо!
- Не наша? - Мамо, зупинись!
Просто зупинись!
Куди вони поїхали?
Не має значення, мамо. Це не наша машина.
- Ми ж бачили, як машина... - Не ми, а ти!
Ми сліпо послухали тебе й поїхали за ними!
- Точно не наша? - Навіть інша модель.
І номери з Карнатаки.
Але ж ти казала, що нашої машини теж не було!
Так. Не було. От же ж!
Ми їхали за чужою машиною.
Де ж наша машина?
Хто ж знає?
Добре… А ми де зараз?
Переклад: Павло Насада
Творчий керівник Яна Філоненко