SWEET KARAM COFFEE
Her. Prøv den her.
Den er perfekt til festen.
Er det for meget?
Tag øreringene af.
Lad håret hænge løst.
Alles øjne vil hvile på dig i morgen.
Skal jeg gå ud med udslået hår? Det vil Chandru ikke tillade.
Tillader Chandru ikke det?
Hey, Chandru.
Vi forventede ikke, du kom så tidligt.
Majoren har jo inviteret os i morgen.
Vi prøvede noget tøj.
Vi var på vej over til mor for at hente Raja.
-Kom, vi går. -Går du ud sådan?
Nej. Når jeg har skiftet.
Jeg synes, du ser skøn ud, Sundari.
Du bør tage det på i morgen.
Vi ses.
Sundari?
Jeg har sagt til majoren, at vi ikke kan komme i morgen.
Vi går ud og spiser som familie for at fejre min forfremmelse i firmaet.
Er du fortvivlet, fordi du ikke kommer til fest?
Nej. Slet ikke.
Hvor går vi hen i morgen?
-Slip mig. -Hvor...
Tak.
Kom.
Norton Street 15, Egmore. Kun fem minutter væk.
Kan I huske vejen, vi tager fra skole og hjem?
Giv manden anvisningerne, han kører jer hjem.
Jeg har noget arbejde og er snart hjemme.
Kør. Pas på din bror.
-Vil du have te, Vikram? -Ellers tak.
Vikram udfylder papirerne. Skal vi ringe til far?
Nej, lad os se lægen.
Vi hører, hvad han siger, og så ringer vi.
Jeg har brug for fem minutter.
Hvor lang tid er der gået?
Det er ikke hendes læge.
Og det er ikke bedste.
Jeg troede, det var komedie.
Hun bad Vikram om at køre hende til Dharamshala.
Jeg var ikke sød ved hende.
Jeg sagde for meget.
Indtil nu har jeg aldrig sagt noget respektløst til hende.
Og at det kan være det sidste, jeg sagde til hende, føles forfærdeligt.
Du kan ikke altid være perfekt.
Du har altid respekteret hendes alder og undertrykt din vrede for hendes lykke.
Hvor længe kan man det?
Du siger aldrig din mening.
Du kan ikke altid tænke på andres ve og vel.
Mellem at leve livet, jeg ønsker,
og sikre, det ikke sårer andre,
må der være en balance.
Hr. Singh.
I går, da jeg så Juila så lykkelig,
gjorde det ondt, mor.
Jeg følte, at jeg ramte bunden.
Men nu virker det ubetydeligt.
Jeg er perpleks.
Sådan er det, kære.
Et hjerteanfald overskygger hovedpinen.
Det er ikke det.
Sker der noget værre, gør det så hendes tilstand mindre vigtig?
Det er sandt.
Intet varer ved.
Det er eneste konstant.
Hvorfor har alting to sider?
Hvorfor skal man vælge mellem et og to?
Hvorfor kan et ikke bare være et og to være to?
Du vrøvler, fordi du mangler søvn.
Jeg forstår det ikke.
Nu forstår jeg.
Hvad laver I på den intensive afdeling? Sundari er ikke her.
Hun er ovenpå.
Svigermor...
Bedste.
Hey...
I brød begge to turens fjerde regel.
I svigtede jeres kammerat.
Det var for sjov.
Jeg er gammel, derfor det lave blodtryk, dehydrering, syre...
Alt det ramte mig.
En flaske mineralvand, antacida...
En masse chokolade, og Sundari kommer på benene.
Græd ikke. Der er ikke sket noget. Jeg har det fint.
Hvad, kære? Jeg har det fint.
Hallo?
Goddag, Rajaratnam.
Raj?
Jeg har ringet så mange gange.
Din telefon var slukket.
Hvem ringer jeg til i et nødstilfælde?
Sig mig det.
Nå. Pyt nu med det. Hvorfor ringer du på det her tidspunkt?
Din mor havde det ikke så godt. Men hun har det fint nu.
Du skal ikke være bange.
Bare noget mavesyre og dehydrering.
Det er ingenting.
Som altid sludrer hun og er på højkant, ikke?
Lægen sagde, vi skulle se efter hende.
Hun kommer snart hjem.
Hallo?
Jeg sagde, at vi snart er hjemme.
Så du ringer kun, når min mor har det dårligt?
Ellers gider du ikke?
Jeg ved, at det er vigtigt for dig.
Hver gang du ringede hjem, spurgte du altid til hende og ungerne.
Hvordan har du det?
Sig mig det, Kaveri. Hvordan har du det?
Jeg...
...er lykkelig, fri og morer mig?
Jeg vil ikke sige "nej" til det.
Jeg ville gerne sige, at jeg havde det dårligt.
Det ønskede jeg også at høre fra dig.
Men sagde du det, ville det være en løgn.
Jeg kan ikke mere, Raj.
Du kunne have talt med mig.
Havde du lyttet til mig?
Ville du have forstået?
Sig det nu, jeg lytter.
Jeg er et legetøj for dig. Du gør med mig, som du vil.
Har du fået mig til at føle, at du havde brug for mig?
Har du sagt bare én gang, at du ville have mig?
Hvorfor?
Det ville have ødelagt dit ego.
Havde du sagt det, ville jeg have vidst, at jeg var vigtig for dig.
Jeg ville have været lykkelig over, at nogen elskede mig.
Jeg ville have følt mig værdsat i mit hjem.
Det har turen givet mig, Raj.
Jeg har fået plantet fødderne på jorden.
Jeg famlede rundt i blinde.
Men nu har jeg fundet min plads.
Kaveri, siger du, at det er slut?
Nej, Raj.
Alt vil være det samme. Intet vil ændre sig.
Kun jeg har ændret mig.
Du må ikke ændre dig for meget. Jeg kan lide dig, som du er.
Det ved jeg.
Jeg føler mig som den typiske ægtemand, som kun savner sin kone, når hun er væk.
Hvorfor skulle jeg tro det?
Hvorfor? Har du savnet mig?
Skal jeg sende penge?
Til billetterne eller for at betale lægeregninger?
Det er ikke kun dit arbejde at betale.
Hvorfor? Hvad er der galt med det?
Ikke kun jeg sidder fast. Det gør du også.
Du er altid det ansvarlige familieoverhoved.
Selv mens du børster tænder,
mumler du: "Familiens overhoved børster tænder."
Du er også andet, Raj.
Det ved jeg.
Hvor forsvandt du hen? Hvor er vi blevet af?
Jeg har stadig den 20-rupi-seddel, du gav mig for 20 år siden.
Den Rajaratnam vil jeg have.
Jeg savner den Raj og Kaveri.
Blev du gal over, at jeg rejste?
Slet ikke. Jeg hoppede af glæde over, at min kone var udenbys.
Af og til blev jeg lidt vred.
Især da Bala bestilte pizza og pasta.
-Det værste! -Spiser I ude hver dag?
Hvad ellers? Du har ikke videregivet dine evner til nogen her.
Køkkendronningen.
Rajaratnam? Roste du mig lige?
Hvordan går det der?
Laver du mad til alle?
Nej. Ingen madlavning. Det er vores udbrydertur.
Kaveri, lad os begynde forfra.
Og denne gang giver jeg dig noget bedre
end en 20-rupi-seddel at huske mig for.
Men næste gang
stikker vi af.
Patienten er diabetiker. Det er eneste problem. Ellers andet?
-Vi venter på testresultaterne. -Det mener jeg også.
-Sig til hr. Shama, jeg hilste. -Ja.
-Godt at se dig. -Pas på dig selv.
Lægen havde et par spørgsmål. Intet at bekymre sig om.
SP har det fint.
Hendes vitale organer er stærke og stabile for hendes alder.
Kan vi gå? Er hun rask nok?
Det finder vi ud af.
Hvem tager sig af hende hjemme?
Min far. Faktisk er hans eneste job at tage sig af hende.
Hvor længe har hun taget lisinopril? Undskyld, medicin for blodtrykket?
Jeg er ikke sikker. Jeg kan ringe til far. Eller min mor. Hvor er hun?
Sundari er diabetiker. Jeg har hørt Kaveri jamre over det.
Tager hun metformin? Får hun insulin?
Nej. Hun får bare medicin.
Jeg ringer og spørger far om pillerne.
Hvad med anden medicin? Kosttilskud?
Calcium, jern, zink...
Og meget vigtigt må jeg vide, om hun er allergisk over for noget.
Jeg tænkte, du vidste det. Pyt. Jeg spørger Kaveri.
Jeg kunne ikke finde hende.
Ra-ja-roo-ri...
Hvad er det for vrøvl?
Jeres snak fik mig til at falde i søvn. Da jeg vågnede, var I væk.
Kom, op at stå.
"Kom, op at stå" i min alder? Skynder jeg mig, brækker jeg knoglerne.
Hør på mig, bedste. Op!
Åh gud! Er der en kørestol?
Drop komedien, og rejs dig.
-Kom så. -Stikker vi af?
Ja.
-Hiv mig op og løb. -Kom.
-Du må ikke åbne øjnene. -Okay.
-Hvor fører du mig hen? -Hænderne her.
Okay. Nu.
-Åbn øjnene. -Okay, og...
Se direkte frem.
Taj Mahal!
Hold da op!
Det er virkelig Taj Mahal!
Den ægte vare.
Hvor er det smukt.
Du ser sød ud i din grønne kittel.
Som et barn.
Gav du mig bind for øjnene for at vise mig det?
Du elsker drama.
Bedste.
Lægen sagde, du havde fået en overdosis.
Du havde for mange piller...
Du fik hverken sol eller frisk luft på dit værelse.
Sig det til din far.
Du siger ikke et ord. Pynt lidt på det.
Far er uskyldig, bedste.
Han bekymrer sig for dig.
Han vil blot holde mig i live.
Hvad med dig?
Det er ikke nok, vel?
Jeg ved intet om dig.
Intet.
Jeg troede, vi tre ville komme tæt på hinanden på turen.
Men du eller din mor...
Vi havde alle vores grunde til at rejse.
Det er sjovt at tænke på.
Slut med at være alene.
Jeg tog med af mine egne grunde.
Det må du have vidst.
Vi ved begge, hvorfor mor tog med.
Men du?
Turen handler ikke blot om at være fri og leve lidt, vel?
Det er en af grundene.
Men det er ikke alt.
Der var ingen storm i Goa.
Du så ikke Lord Murugan i en drøm.
Hold da op. Du benægter det ikke engang.
Når jeg tænker over det, planlagde du hele turen.
Vi er her på grund af dig.
Og jeg er glad.
Men hvorfor, bedste?
I fulgte mig blindt uden at kende den virkelige mig.
Jeg vil til Dharamshala.
Jeg har brug for at huske, hvordan det føles at smile.
Hvorfor? Griner du ikke altid med os?
Man griner, når man er omringet af klovne.
Jeg mener noget andet.
Jeg ønsker at smile med glæde fra mit hjertes indre.
Hvem er i Dharamshala, bedste?
Deva.
Du spurgte hvem, ikke?
Jeg sagde navnet.
Deva.
Tøs...
Kan du køre mig til Dharamshala?
Vil du tage med mig?
Vi tager afsted.
Tak, tøs.
Hallo?
Hvem er det?
Hej.
-Undskyld, jeg ville ikke lure... -Hvem er du?
-Jeg ville se, om Niveditha var tilbage... -Karthik.
Bala. Nivis bror.
Hun er ikke tilbage endnu.
Undskyld igen, jeg ville ikke...
Det er okay. Vi vidste heller ingenting.
De tog pludselig afsted.
Du kom hjem forleden. Far fortalte det.
Spørg mig ikke om det.
Jeg troede, det var din far. Derfor skjulte jeg mig.
Ved du, hvornår de er tilbage?
I overmorgen. De flyver tilbage.
Okay.
-Tak. Ses. -Ja.
Har hun blokeret dig?
Hvor skal du hen?
Jeg skal købe cigaretter og køre lidt rundt. Ryger du?
-Cricketspiller. -Nå ja.
Hvordan er Niveditha? God?
Jeg ved, at cricket er hendes liv,
men har hun talentet?
Hun er forbandet god.
Okay. Ses. Farvel.
Jeg ringede til Raj i går og sagde, at vi kom i morgen.
Men vi ændrer ikke vores plan.
Jeg hader, når han ændrer planer.
Han lovede, han kom, og jeg venter.
Han ringer pludselig og siger, at han bliver to dage forsinket.
Jeg hadede det.
Det hedder karma.
Lad ham lide, det er et fremragende koncept.
Jeg ville vise ham, hvem jeg var, og få ham til at kæmpe for mig.
Men faktisk klarer staklen sig ikke godt.
Han er en god mand.
Han er en god søn.
En meget god far.
Også en god ægtemand...
Undskyld. Jeg må tage den her.
-Undskyld. -Intet problem.
Vi rejser lørdag.
Når vi har dine resultater, og lægen udskriver dig.
Banden tog afsted.
Det var svært at få dem til at køre.
De holder meget af dig. Sundari dit, Sundari dat.
Kun Vikram er ikke taget afsted. Han tager med os til Dharamshala.
Tvang du ham ikke til at køre?
Begynd nu ikke på det. Hun begynder at ævle.
Han hører jer. Opfør jer ordentligt.
Tager vi til Dharamshala, opfører jeg mig upåklageligt.
De damer, jeg har bestilt en lastbil til jeres bil.
-Så den kommer sikkert til Chennai. -Tak.
Fra nu af kun fly og taxaer.
Fantastisk.
Og SP...
Jeg talte med lægen.
Du udskrives.
-Tak. -Du godeste!
-Flot klaret, bedste. -Mange tak.
Sådan, bedste.
-Så? -Så...
-Jeg venter udenfor. -Det er okay. Sid ned.
-Tak. -Hindi.
Så?
Deva?
Dharamshala?
Er det en hurtig 20 spørgsmål til professoren?
Okay. Men kun med ti spørgsmål.
Jeg siger "ja" eller "nej".
Tænk, før du spørger, Kaveri.
-Du er dommer, Vikram. -Ja.
-Klar? -Okay.
Start!
Hvor mødte du ham første gang?
Nivi og Kaveri har tabt deres første runde.
Det kan ikke besvares med et "ja" eller "nej".
Vend det med mig, før du spørger.
Hvordan ellers stille spørgsmålet?
Mødte du Deva før dit ægteskab?
Nej.
Er Deva din kæreste?
Nej!
Du må ikke lyve.
Hr. Chandru er min første og sidste kæreste.
Wow! Sikke en dydig kone!
-Naturligvis. -Wow!
Drama!
Kun 30 sekunder tilbage. Jeg skal snart tisse.
Ja! Jeg holder med SP.
De damer, ti sekunder er gået, 20 tilbage.
Så du har aldrig mødt ham.
Han ved ikke, hvem du er.
Ensidet kærlighed?
Nej!
De ti sidste sekunder.
I var forelskede, men det er alt.
Der skete intet andet. Han er din åndsfælle.
Vent. Var det ham, der tegnede dig som i Titanic?
Det er ikke relevant.
Svar med kun "ja" eller "nej".
Fangede Nivi dig?
Hvad, bedste? Kun ja eller nej.
Meget vel. Men du stillede spørgsmålet forkert.
Hvad betyder det?
Bare et par dage til.
-Ja? -Goddag.
Jeg er Sundari fra Chennai.
Jeg er kommet for at se Deva.
Hej. Jeg er Rashmi. Jeg tager mig af ejendommen.
Kom endelig ind.
-Hej, Rashmi. -Hej.
-Interessant interiør. Flot indrettet. -Tak.
Sid ned.
Te? Mælk eller uden?
-Te med mælk til alle. -Godt.
-Og du? -Jeg drikker hvad som helst.
Overrask mig.
Fint. Jeg er straks tilbage.
Undskyld, tøs.
Jeg ødelagde dine Goa-planer.
Jeg var ikke nået så langt uden dig.
Tak, tøs.
Jeg accepterer kontanter og overførsel.
Jeg ser, at du altid knokler for familien.
Du holder os sammen.
Tak, kære.
Hun holder takketale.
Stop.
-Må jeg hjælpe med det? -Ja.
-Det dufter godt. Hvad er det? -Kangra te.
-Bor du her? -Ja, jeg kommer herfra.
-Smuk have. Kan vi sidde ude? -Ja.
-Hvad hedder du? -Vikram.
-Hvor kommer du fra? -Bangalore. Har du været der?
Nej. Ikke endnu.
Forhåbentlig snart.
-Hvor længe bliver du? -Ingen anelse. Som altid.
-Din te. -Jeg har ikke lyst.
Jeg vil bare hjem.
Ti stille, Nivi.
Hvad tænker du på?
Hvad?
Du var vred på Karthik og stak af fra Chennai.
Og nu stikker du af fra Vikram, fordi han gør dig ked af det.
Hvad hedder du? Kanyakumari Express?
-Mor. -Hvad?
Hvad er der galt?
Jeg vil bare gerne hjem.
Du, bedste, far, Bala... Det er godt nok til mig.
Også Bala?
Okay, skattepige. Vi tager hjem.
Vi bliver lykkelige. Kun os.
Okay?
Lad os gå ind og give bedste moralsk støtte.
Kom.
Du...
Deva?
Deva!
Sundari!
DEN, DER BRAGTE MIG HERTIL, MÅ FØLGE MIG HJEM
Tekster af: Maria Kastberg
Kreativ supervisor Lotte Udsen