‫ראג'ראטנם‬
‫ג׳. סונדארי אגמור, מדראס‬
‫בית הקפה סוויט קארם‬
‫הינה. תמדדי אותה.‬
‫היא תהיה מושלמת למסיבה.‬
‫זה לא יותר מדי?‬
‫תורידי את העגילים.‬
‫אולי תפזרי את השיער?‬
‫מחר, כולם יסתכלו עלייך.‬
‫ללכת בלי לקלוע את השיער? צ'אנדרו בטוח לא יסכים לזה.‬
‫צ'אנדרו לא יסכים?‬
‫היי, צ'אנדרו.‬
‫לא ציפינו שתחזור כל כך מוקדם.‬
‫רב הסרן הזמין אותנו לביקור מחר, נכון?‬
‫רק מדדנו כמה בגדים.‬
‫בדיוק עמדנו לצאת לבית של אימא כדי לאסוף את ראג'ה.‬
‫- קדימה, בואי נלך. - ככה את יוצאת?‬
‫לא. קודם אחליף בגדים.‬
‫אני חושבת שאת נראית נהדר, סונדרי.‬
‫את בהחלט צריכה ללבוש זאת מחר.‬
‫נתראה.‬
‫סונדרי?‬
‫למען האמת, הודעתי לרב הסרן שלא נוכל להגיע מחר.‬
‫נאכל ארוחת ערב משפחתית לחגוג את הקידום שלי בחברה.‬
‫אכפת לך מכך שאנחנו לא הולכים למסיבה יותר מאשר מהקידום שלי?‬
‫לא. זה בכלל לא זה.‬
‫טוב, לאן אנחנו הולכים מחר?‬
‫- תעזבי אותי. - לאן...‬
‫קבלה‬
‫תודה.‬
‫בואו נלך.‬
‫רחוב נורטון מספר 15, אגמור. זה רק חמש דקות מפה.‬
‫אתה זוכר את הדרך שבה אנחנו חוזרים הביתה מבית הספר?‬
‫תכוון את האיש הזה, הוא ייקח אתכם הביתה.‬
‫אני אסיים לעבוד ואחזור בקרוב.‬
‫צאו לדרך. תשמור על אחיך!‬
‫- תרצה כוס תה, ויקראם? - לא, תודה.‬
‫ויקראם ממלא את הטפסים. שנתקשר לאבא?‬
‫לא, נחכה קודם לרופא.‬
‫בואי נשמע מה הוא אומר ואז נתקשר לאבא שלך.‬
‫בכל מקרה, אני צריכה חמש דקות.‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫זה לא הרופא שלה.‬
‫וזו לא סבתא.‬
‫חשבתי שהיא עשתה את עצמה, אימא.‬
‫היא ביקשה מוויקראם שייקח אותה לדרמשאלה.‬
‫בכלל לא הייתי נחמדה כלפיה.‬
‫דיברתי יותר מדי.‬
‫עד כה, אף פעם לא דיברתי אליה בחוסר כבוד.‬
‫וזה נוראי לחשוב שייתכן שזה יהיה הדבר האחרון שאמרתי לה.‬
‫אימא, אי אפשר להיות מושלמת כל הזמן.‬
‫מאחר שהיא מבוגרת ממך, תמיד בלעת את הכעס שלך כדי שהיא תהיה שמחה.‬
‫כמה זמן תוכלי להמשיך ככה?‬
‫לא להגיד את מה שאת חושבת, תמיד לשים לב מה את אומרת.‬
‫את לא יכולה לחשוב כל הזמן על מה שמפריע לאחרים, אימא.‬
‫בין לחיות את החיים שאני רוצה...‬
‫ולדאוג שזה לא פוגע באחרים...‬
‫צריך להיות איזון.‬
‫מר סינג.‬
‫אתמול, כשראיתי את ג'וליה כל כך מאושרת,‬
‫זה כאב, אימא.‬
‫הרגשתי שהגעתי לתחתית.‬
‫אבל עכשיו, זה נראה חסר משמעות.‬
‫אני לא מבינה כלום.‬
‫ככה זה, יקירתי.‬
‫במהלך התקף לב, לא מרגישים את הכאב שבראש.‬
‫זה לא העניין, אימא.‬
‫אם משהו גרוע יותר יקרה, זה יהפוך את המצב שלה לפחות חשוב?‬
‫זה נכון.‬
‫בעיקרון, הכול חולף,‬
‫זה הדבר הקבוע היחיד.‬
‫למה לכל דבר יש שני צדדים?‬
‫למה אני צריכה לבחור בין דבר אחד לשני?‬
‫למה דבר אחד לא יכול להיות דבר אחד והשני דבר שני?‬
‫את מקשקשת כי לא ישנת.‬
‫אני לא מבינה כלום.‬
‫עכשיו אני מבינה.‬
‫מה אתן עושות מחוץ לחדר הטיפול הנמרץ? סונדרי לא פה.‬
‫היא נמצאת למעלה.‬
‫דודה...‬
‫סבתא.‬
‫היי...‬
‫שתיכן הפרתן את הכלל הרביעי של הטיול.‬
‫נטשתן את השותפה שלכן.‬
‫אני סתם מתלוצצת!‬
‫הזדקנתי, לכן יש לי לחץ דם נמוך, חומציות, אני מיובשת...‬
‫כל אלה ביחד הביסו אותי.‬
‫בקבוק מים מינרלים, קצת נוגדי חומציות...‬
‫והרבה שוקולד, וסונדרי תהיה בסדר!‬
‫אל תבכי! לא קרה כלום. אני בסדר.‬
‫מה, יקירתי? אני בסדר.‬
‫הלו?‬
‫שלום, ראג'ראטנם.‬
‫ראג'?‬
‫את יודעת כמה פעמים התקשרתי?‬
‫הטלפון שלך כל הזמן כבוי.‬
‫אם יהיה מקרה חירום, למי אתקשר?‬
‫תגידי לי.‬
‫בסדר. זה לא חשוב. למה את מתקשרת בשעה הזו?‬
‫אימא שלך לא חשה בטוב. אבל היא בסדר עכשיו.‬
‫אין ממה לדאוג.‬
‫רק קצת חומציות והתייבשות.‬
‫זה שום דבר, נכון?‬
‫היא מפטפטת בלי הפסקה כרגיל, נכון?‬
‫הרופא ביקש שנפקח עליה עין.‬
‫אביא אותה הביתה בקרוב.‬
‫הלו?‬
‫אמרתי שבקרוב אחזור הביתה עם אימא שלך.‬
‫אז את מתקשרת אליי רק כשאימא שלי לא מרגישה טוב?‬
‫אחרת לא היית טורחת, נכון?‬
‫אני יודעת שזה מה שחשוב לך.‬
‫בכל פעם שהתקשרת הביתה, שאלת רק עליה או על הילדים.‬
‫מה שלומך?‬
‫תגידי לי, קאברי. מה שלומך?‬
‫אני...‬
‫שמחה, חופשייה ועושה חיים?‬
‫אני רוצה להגיד שכל זה לא נכון.‬
‫אני נשבעת, אני רוצה להגיד שרע לי.‬
‫זה גם מה שאני הייתי רוצה לשמוע ממך.‬
‫אבל אם תגידי את זה, זה יהיה שקר.‬
‫אני לא יכולה להמשיך כך, ראג'.‬
‫יכולת לדבר איתי.‬
‫אם הייתי מדברת, היית מקשיב לי?‬
‫היית מבין אותי?‬
‫תדברי איתי עכשיו, אני מקשיב.‬
‫אני סתם צעצוע בשבילך, נכון? אתה עושה בי כרצונך.‬
‫האם אי פעם גרמת לי להרגיש שאתה באמת זקוק לי?‬
‫האם אמרת לי לפחות פעם אחת שאתה רוצה אותי?‬
‫למה?‬
‫כי להגיד את זה היה פוגע לך באגו.‬
‫אבל אם היית אומר לי את זה, הייתי יודעת שאני חשובה לך.‬
‫הייתי שמחה לדעת שיש מי שאוהב אותי.‬
‫הייתי מרגישה שמעריכים אותי בבית שלי!‬
‫הטיול נתן לי את זה, ראג'.‬
‫אני מרגישה כאילו נטעתי את רגלי באדמה.‬
‫התנדנדתי ממקום למקום בחוסר יציבות.‬
‫אבל עכשיו, מצאתי את מקומי.‬
‫קאברי, את אומרת שזה נגמר?‬
‫לא, ראג'.‬
‫הכול יישאר אותו הדבר. כלום לא ישתנה.‬
‫רק אני השתניתי.‬
‫היי, אל תשתני יותר מדי. אני אוהב אותך בדיוק כמו שאת.‬
‫כן, אני מודעת לזה.‬
‫אני מרגיש כמו בעל טיפוסי, שמתגעגע לאשתו רק כשהיא רחוקה.‬
‫למה שאחשוב ככה?‬
‫למה? התגעגעת אליי?‬
‫לשלוח לך קצת כסף?‬
‫לכרטיסים או לשלם את החשבון הרפואי?‬
‫להיות המממן של כולם כל הזמן זה לא התפקיד היחידי שלך, ראג'.‬
‫למה? מה רע בזה?‬
‫לא רק אני כלואה בקופסה. גם אתה כלוא.‬
‫תמיד משחק את תפקיד ראש המשפחה האחראי.‬
‫אפילו כשאתה מצחצח שיניים‬
‫אתה ממלמל, "ראש המשפחה מצחצח שיניים".‬
‫זה לא כל מה שאתה, ראג'.‬
‫אני יודעת.‬
‫לאן נעלמת, ראג'? לאן אנחנו נעלמנו?‬
‫עדיין יש לי השטר של 20 הרופי שנתת לי לפני 20 שנה.‬
‫זה הראג'ראטנם שאני רוצה.‬
‫אני מתגעגעת אל הראג' והקאברי האלה.‬
‫כעסת עליי על שנסעתי?‬
‫בכלל לא. קפצתי משמחה שאשתי יצאה מהעיר.‬
‫מדי פעם, הרגשתי כעס.‬
‫במיוחד כשבאלה הזמין פיצות ופסטות.‬
‫- זה היה גרוע! - אתם אוכלים בחוץ בכל יום?‬
‫אלא מה? לא הנחלת את הכישורים שלך לאף אחד פה.‬
‫מלכת המטבח.‬
‫ראג'ראטנם? האם החמאת לי הרגע?‬
‫מה מצבכן שם?‬
‫את מבשלת לכולן?‬
‫לא. אין כאן בישולים. זה טיול בריחה.‬
‫קאברי, בואי נתחיל מחדש.‬
‫והפעם, אתן לך משהו טוב יותר‬
‫משטר של 20 רופי כמזכרת.‬
‫אבל בפעם הבאה,‬
‫תברחי איתי?‬
‫אני חושב שהמטופלת סוכרתית. זו הבעיה היחידה. יש עוד משהו?‬
‫- בוא נחכה לתוצאות הבדיקות. - אני מסכים.‬
‫- תמסור דרישת שלום למר שארמה. - אין בעיה.‬
‫- טוב לראות אותך. - כל טוב.‬
‫לרופא היו כמה שאלות. אין מה לדאוג.‬
‫המצב של אס-פי בסדר גמור.‬
‫יחסית לגילה, המדדים טובים ויציבים, שזה לא מפתיע אותי.‬
‫אפשר ללכת? היא יכולה להשתחרר?‬
‫נבדוק את זה.‬
‫מי מטפל בה בבית?‬
‫אבא שלי. למעשה, לטפל בה זה תפקידו היחיד.‬
‫כמה זמן היא לוקחת ליזינופריל? סליחה, התרופה שלה ללחץ דם.‬
‫אני לא בטוחה. אני יכולה לשאול את אבא. או את אימא שלי. איפה היא?‬
‫סונדרי סוכרתית, נכון? כלומר, שמעתי את קאברי מתלוננת על כך.‬
‫היא לוקחת מטפורמין? או גם אינסולין?‬
‫לא, לא. רק כדורים.‬
‫אני יכולה להתקשר לאבא ולבדוק אילו כדורים.‬
‫ומה עם תרופות אחרות? תוספי תזונה?‬
‫סידן, ברזל, אבץ...‬
‫וחשוב מאוד, ניבי, אני צריך לדעת אם היא אלרגית לתרופה מסוימת.‬
‫חשבתי שאולי את יודעת. לא חשוב. אשאל את קאברי.‬
‫לא מצאתי אותה. אז...‬
‫רא-ג'א-רו-רי...‬
‫מה השטויות האלה?‬
‫נרדמתי כששוחחתי איתכן, נכון? כשהתעוררתי, לא הייתן כאן.‬
‫קדימה, קומי!‬
‫"קדימה, קומי" בגילי? אם אקום מהר, אשבור את העצמות.‬
‫תקשיבי לי, סבתא. קומי!‬
‫אלוהים! יש כיסא גלגלים?‬
‫תפסיקי לעשות את עצמך וקומי.‬
‫- קדימה. - אנחנו בורחות?‬
‫פחות או יותר.‬
‫- תרימי אותי ונברח. - קדימה.‬
‫- אל תפקחי את העיניים. - טוב.‬
‫- לאן את לוקחת אותי? - תניחי כאן את הידיים.‬
‫טוב. עשיתי את זה.‬
‫- תפקחי את העיניים. - טוב, ו...‬
‫תסתכלי קדימה.‬
‫הטאג' מהאל!‬
‫בחיי!‬
‫זה באמת הטאג' מהאל!‬
‫הדבר האמיתי.‬
‫הוא כל כך יפה.‬
‫את נראית טוב בחלוק הירוק הזה.‬
‫כמו ילדה.‬
‫הבאת אותי לכאן בעיניים מכוסות כדי להראות לי את זה?‬
‫חשבתי שתאהבי את הדרמה.‬
‫סבתא.‬
‫הרופא אמרת שלקחת מנת יתר של תרופות.‬
‫לקחת הרבה יותר מדי כדורים...‬
‫אין לך אור שמש או אוויר צח כשאת תקועה בחדר שלך.‬
‫תגידי את זה לאבא שלך.‬
‫אל תשמיטי אף מילה. אפילו תנפחי את זה קצת.‬
‫אבא חף מפשע, סבתא.‬
‫אכפת לו ממך מאוד.‬
‫הוא רק רוצה שאישאר בחיים.‬
‫ומה את רוצה?‬
‫זה לא מספיק, נכון?‬
‫אני לא יודעת עלייך כלום, סבתא.‬
‫כלום.‬
‫חשבתי שממש נתקרב אם נצא שלושתנו לטיול ביחד.‬
‫אבל לך או לאימא...‬
‫לכל אחת היו סיבות משלה לצאת לטיול.‬
‫זה משעשע לחשוב על זה.‬
‫תפסיקי להיות לבד, סבתא.‬
‫אני יודעת שבאתי לכאן מהסיבות שלי.‬
‫בטח גם ידעת את זה.‬
‫שתינו יודעות למה אימא באה.‬
‫אבל את?‬
‫הטיול הוא לא רק כדי להיות חופשייה ולחיות קצת, נכון?‬
‫זו סיבה אחת.‬
‫אבל זה לא הכול.‬
‫לא הייתה בגואה סערה.‬
‫האל מורוגה לא הופיע לך בחלום.‬
‫וואו, סבתא. את אפילו לא מכחישה את זה.‬
‫כשאני חושבת על זה, תכננת כל פרט בטיול הזה.‬
‫אנחנו פה בגללך.‬
‫ואני שמחה.‬
‫אבל למה, סבתא?‬
‫שתיכן הלכתן אחריי בצורה עיוורת בלי להכיר בכלל את האני האמיתית.‬
‫אני רוצה להגיע לדרמשאלה.‬
‫אני צריכה להזכיר לעצמי מה זה לחייך.‬
‫למה? את לא צוחקת איתנו כל הזמן?‬
‫כשאני מוקפת בליצנים, איך אוכל שלא לצחוק?‬
‫אני מתכוונת למשהו אחר.‬
‫אני רוצה לחייך מאושר מעומק ליבי.‬
‫מי נמצא בדרמשאלה, סבתא?‬
‫דווה.‬
‫שאלת מי, נכון?‬
‫אמרתי לך את השם.‬
‫דווה.‬
‫ילדונת...‬
‫את יכולה לקחת אותי לדרמשאלה?‬
‫את יכולה לבוא איתי, בבקשה?‬
‫בואי נצא לדרך, סבתא.‬
‫תודה! תודה, ילדונת!‬
‫הלו?‬
‫מי שם?‬
‫היי.‬
‫- סליחה, לא התכוונתי להסתתר... - אתה?‬
‫- באתי לראות אם ניבדית'ה חזרה... - קרת'יק.‬
‫באלה. אחיה של ניבי.‬
‫לא. היא עוד לא חזרה.‬
‫שוב, סליחה, אני לא...‬
‫זה בסדר. הן לא גילו גם לנו.‬
‫הן עזבו בפתאומיות.‬
‫באת אלינו הביתה ביום ההוא, נכון? אבא אמר לי.‬
‫בבקשה אל תשאל אותי על זה.‬
‫למעשה, חשבתי שאתה אבא שלך. לכן ניסיתי להתחבא.‬
‫יש לך מושג מתי הן יחזרו?‬
‫מוחרתיים. הן טסות בחזרה.‬
‫בסדר.‬
‫- טוב. תודה. נתראה. - כן.‬
‫היא חסמה אותך ,מה?‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫לקנות סיגריות וסתם להסתובב. אתה מעשן?‬
‫- אני משחק קריקט. - נכון!‬
‫איך ניבדית'ה משחקת? היא טובה?‬
‫כלומר, אני יודע שקריקט זה החיים שלה וכל זה,‬
‫אבל יש לה את מה שדרוש?‬
‫היא ממש טובה.‬
‫טוב. נתראה. ביי.‬
‫אימא? התקשרתי לראג' אתמול ואמרתי לו שנחזור מחר.‬
‫אבל לא נשנה את התוכנית שלנו.‬
‫אני שונאת כשהוא משנה את התוכניות שלו.‬
‫הוא היה מבטיח לבוא. הייתי מחכה לו.‬
‫הוא היה מתקשר לפתע ואומר ככה סתם שהוא יתעכב בעוד יומיים.‬
‫שנאתי את זה.‬
‫קוראים לזה קארמה.‬
‫תני לו לסבול. זה רעיון נהדר.‬
‫רציתי להראות לו מי אני ולגרום לו לנסות לכבוש אותי.‬
‫אבל למען האמת, האיש המסכן לא במצב מזהיר.‬
‫הוא באמת איש טוב.‬
‫הוא בן טוב.‬
‫אבא טוב מאוד.‬
‫וגם בעל טוב...‬
‫סליחה. אני חייב לענות.‬
‫- סליחה. - אין בעיה. בסדר.‬
‫אימא! נצא ביום שבת.‬
‫אחרי שיגיעו תוצאות הבדיקות והרופא ישחרר אותך.‬
‫החבורה הלכה.‬
‫היה קשה לגרום להם ללכת.‬
‫אכפת להם ממך מאוד. סונדרי פה, סונדרי שם.‬
‫רק ויקראם לא הלך. הוא אמר שילווה אותנו לדרמשאלה.‬
‫לא הכרחת אותו ללכת?‬
‫אל תפתחי את זה. היא תתחיל למלמל.‬
‫הוא ישמע אתכן. תתנהגו יפה.‬
‫אם ניסע לדרמשאלה, אתנהג למופת.‬
‫גבירותיי, הזמנתי גרר למכונית שלכן.‬
‫- אז היא אמורה להגיע לצ'נאי בביטחה. - תודה.‬
‫מעכשיו והלאה, רק טיסות ומוניות.‬
‫נהדר.‬
‫ואס-פי...‬
‫דיברתי עם הרופא.‬
‫את יכולה ללכת.‬
‫- תודה! - אלוהים!‬
‫- כל הכבוד, סבתא! - תודה רבה!‬
‫סבתא. יופי!‬
‫- אז? - אז...‬
‫- אני אחכה בחוץ. - זה בסדר. שב.‬
‫- טוב, תודה. - הינדי!‬
‫אז?‬
‫דווה?‬
‫דרמשאלה?‬
‫תמשיכו. זה סיבוב מהיר?‬
‫טוב. מותר רק עד עשר שאלות.‬
‫אשיב רק בכן ולא.‬
‫תחשבי לפני שתשאלי, קאברי.‬
‫- אתה תשפוט, ויקראם. - סגור!‬
‫- ילדונת, זה בסדר? - בסדר.‬
‫תתחילו!‬
‫איפה פגשת אותו לראשונה?‬
‫קבוצת ניבי וקאברי הפסידו בסיבוב הראשון.‬
‫אי אפשר לענות על זה בכן ולא.‬
‫תדוני איתי לפני שאת שואלת, אימא.‬
‫איך אוכל לשאול את זה אחרת?‬
‫פגשת את דווה לפני שהתחתנת?‬
‫לא.‬
‫דווה הוא החבר שלך?‬
‫לא!‬
‫אל תשקרי, סבתא.‬
‫מר צ'אנדרו הוא החבר הראשון והאחרון שלי.‬
‫וואו! איזו אישה טהורה!‬
‫- כמובן. - וואו.‬
‫דרמה!‬
‫נשארו רק 30 שניות. כמעט הגיע הזמן שלי לעשות פיפי.‬
‫כן! אני מסכים איתה לגבי זה.‬
‫גבירותיי, חלפו עשר שניות. נותרו עוד עשרים.‬
‫אז, מעולם לא פגשת אותו.‬
‫הוא לא יודע מי את.‬
‫אהבה חד-צדדית?‬
‫לא! לא, לא!‬
‫עשר השניות האחרונות, בבקשה.‬
‫טוב! הייתם מאוהבים, אבל זה הכול.‬
‫לא קרה שום דבר אחר. הוא הנפש התאומה שלך.‬
‫רק רגע! הוא זה שרצה לצייר אותך כמו ב"טיטניק"?‬
‫אני לא יכולה לענות על זה.‬
‫תעני רק בכן ולא, גברת סונדרי.‬
‫ניבי עלתה על משהו?‬
‫מה את אומרת, סבתא? רק שאלות של כן ולא.‬
‫הכול טוב. לא שאלת את השאלות כמו שצריך.‬
‫מה הסיפור?‬
‫רק עוד כמה ימים.‬
‫דרארי ליין‬
‫- כן? - שלום.‬
‫אני סונדרי מצ'נאי.‬
‫באתי לראות את דווה.‬
‫היי. אני ראשמי. אני משגיחה על הנכס.‬
‫תיכנסו בבקשה.‬
‫- היי, ראשמי. - היי.‬
‫- עיצוב פנים מעניין. יפה מאוד. - תודה.‬
‫תשבו בבקשה.‬
‫תה? עם חלב או שחור?‬
‫- תה עם חלב לכולנו. - בסדר.‬
‫- ואתה? - ובכן, אני זורם על הכול.‬
‫תפתיעי אותי.‬
‫בסדר. אני כבר חוזרת.‬
‫ילדונת, מצטערת.‬
‫שהרסתי את התוכניות שלך לגואה.‬
‫לא הייתי מגיעה עד לפה לולא את.‬
‫תודה, ילדונת.‬
‫אני מקבלת מזומן ותשלום אונליין.‬
‫אני רואה אותך כל הזמן נותנת מעצמך למען המשפחה.‬
‫אבל, את זו שמחזיקה אותנו יחד.‬
‫תודה, יקירתי!‬
‫היא עושה נאום תודות.‬
‫היי, תפסיקי.‬
‫- אפשר לעזור לך עם זה? - כן.‬
‫- יש לזה ריח נהדר. מה זה? - זה תה קנגרה.‬
‫- את גרה בבית הזה? - כן, אני מכאן.‬
‫- גינה מקסימה! אפשר לשבת בחוץ? - כן.‬
‫- איך קוראים לך? - ויקראם.‬
‫- מאיפה אתה? - מבנגלור. היית שם?‬
‫לא. עדיין לא.‬
‫אני מקווה שבקרוב.‬
‫- כמה זמן תהיו פה? - אין לי מושג. כמו תמיד.‬
‫- התה שלך. - אין צורך.‬
‫אני רק רוצה לחזור הביתה.‬
‫תהיי בשקט, ניבי.‬
‫על מה את חושבת?‬
‫מה?‬
‫כעסת על קרת'יק וברחת לכאן מצ'נאי.‬
‫ועכשיו את בורחת מוויקראם כי הוא הכעיס אותך.‬
‫איך קוראים לך? קניאקומארי אקפסרס?‬
‫- אימא. - מה?‬
‫תספרי לי מה הבעיה.‬
‫אני ממש רוצה ללכת הביתה.‬
‫את, סבתא, אבא, באלה... זה טוב מספיק עבורי.‬
‫גם באלה?‬
‫בסדר, מתוקה. בואי נחזור הביתה.‬
‫נהיה מאושרות. רק אנחנו.‬
‫טוב?‬
‫עכשיו, בואי ניכנס ונתמוך רגשית בסבתא.‬
‫בואי.‬
‫את...‬
‫דווה?‬
‫דווה!‬
‫סונדרי!‬
‫מי שהביא אותי לכאן, ייאלץ לקחת אותי הביתה‬
‫תרגום כתוביות: בן פריד‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬