SWEET KARAM COFFEE
Här. Prova detta.
Det blir perfekt för festen.
Är detta för mycket?
Ta av dig örhängena.
Varför släpper du inte ut håret?
Alla kommer att titta på dig i morgon!
Gå ut utan att fläta håret? Chandru tillåter definitivt inte det.
Chandru tillåter inte vad?
Hej, Chandru.
Vi väntade dig inte så här tidigt.
Majoren har bjudit in oss i morgon, eller hur?
Vi har provat kläder.
Vi är på väg till mamma för att hämta Raja.
-Kom igen, vi går. -Går du ut så där?
Nej. När jag har bytt om.
Du ser bra ut, Sundari.
Bär det här i morgon.
Vi ses.
Sundari?
Jag har informerat majoren om att vi inte kan komma i morgon.
Vi ska äta middag som en familj, för att fira min befordran i företaget.
Är du mer upprörd över att inte gå på festen än min befordran?
Åh, nej. Inget sånt.
Okej, vart ska vi i morgon?
-Släpp mig. -Var...
Tack.
Kom.
Nummer 15, Norton Street, Egmore. Bara fem minuter bort.
Kommer du ihåg vägen vi tar från skolan och hem?
Ge den här mannen vägbeskrivningen, han tar er hem.
Jag ska göra klart lite arbete först.
Åk. Ta hand om din bror!
-Vill du ha lite te, Vikram? -Nej, tack.
Vikram fyller i blanketterna. Ska vi ringa pappa?
Nej, låt doktorn komma först.
Vi hör vad han säger, sedan ringer vi din far.
Jag behöver fem minuter.
Hur lång tid har det gått?
Det är inte hennes läkare.
Och det är inte mormor.
Jag trodde att hon fejkade.
Hon bad Vikram ta henne till Dharamshala.
Jag var inte snäll mot henne.
Jag pratade för mycket.
Hittills har jag aldrig sagt något respektlöst till henne.
Och att det här kan vara det sista jag sa till henne känns väldigt sorgligt.
Du kan inte alltid vara perfekt.
Av respekt för hennes ålder har du alltid kvävt din ilska för hennes lycka.
Hur länge orkar du?
Utan att säga vad du tycker, alltid tänka på vad du säger.
Du kan inte alltid tänka på alla andras tickande klockor.
Mellan att leva det liv jag vill...
och att se till att det inte skadar andra...
måste det finnas en balans.
Mr Singh!
I går, när jag såg Julia så glad,
det gjorde ont.
Jag kände att jag nådde botten.
Men nu verkar det så trivialt.
Jag förstår ingenting.
Så är det, kära du.
Vid en hjärtinfarkt känner man ingen huvudvärk.
Det är inte det.
Om något värre hände, gör det hennes situation mindre viktig?
Det är sant.
I princip varar ingenting,
det är enda konstanten.
Varför har allt två sidor?
Varför måste jag välja mellan ett och två?
Varför kan inte ett bara vara ett och två bara vara två?
Du babblar för att du har sömnbrist.
Jag förstår ingenting.
Nu förstår jag.
Vad gör ni utanför intensivvården? Sundari är inte här.
Hon är där uppe.
Mamma...
Mormor.
Hallå...
Ni bröt båda mot den fjärde regeln för denna resa.
Ni lämnade i princip er kamrat.
Jag skojade bara!
Jag är gammal, därav det låga blodtrycket, uttorkningen, surheten...
Allt detta tillsammans golvade mig bara.
En flaska mineralvatten, några samarin...
Och massor av choklad, så blir Sundari bra!
Gråt inte! Inget har hänt. Jag mår bra.
Vad är det, kära du? Jag mår bra.
Hallå?
Hej, Rajaratnam.
Raj?
Vet du hur många gånger jag ringt?
Din telefon var alltid avstängd.
Vem ringer jag i en nödsituation?
Tala om det.
Okej. Strunt i det. Varför ringer du vid den här tiden?
Din mamma mådde inte bra. Men hon mår bra nu.
Inget att vara rädd för.
Bara lite magsyra och uttorkning.
Det är ingenting, okej?
Hon pratar och är uppe och går som vanligt, eller hur?
Vi håller ett öga på henne.
Jag tar hem henne snart.
Hallå?
Jag sa att jag snart kommer hem med din mamma.
Så du ringer mig bara när min mamma mår dåligt?
Du skulle inte bry dig annars, eller hur?
Jag vet vad som är viktigt för dig.
När du ringde hem frågade du bara om henne eller barnen.
Hur mår du?
Säg mig, Kaveri. Hur mår du?
Jag...
Glad, fri, har kul?
Jag vill säga "nej" till allt det där.
Jag svär, jag vill säga att jag inte mår bra.
Det är vad jag vill höra från dig också.
Men om du säger det skulle det vara en lögn.
Jag kan inte göra det här längre.
Du kunde ha pratat med mig.
Om jag hade, skulle du ha lyssnat?
Skulle du ha förstått?
Säg mig nu, jag lyssnar.
Jag är en leksak för dig, eller hur? Du gör vad du vill med mig.
Har du någonsin fått mig att känna att du verkligen behövde mig?
Har du sagt till mig ens en gång att du ville ha mig?
Varför?
Att säga det skulle ha skadat ditt ego.
Men hade du sagt det så hade jag vetat att jag var viktig för dig.
Jag skulle varit glad över att det fanns någon som älskade mig!
Jag skulle ha känt att jag var värdefull i mitt hem!
Den här resan har gett mig detta, Raj.
Det känns som att jag har planterat fötterna på marken.
Jag snubblade runt utan stöd.
Men nu har jag hittat en plats.
Kaveri, säger du att det är över?
Nej, Raj.
Allt kommer att förbli detsamma. Ingenting kommer att förändras.
Bara jag har förändrats.
Förändra dig inte för mycket. Jag gillar dig precis som du är.
Åh, jag vet det.
Jag känner mig som en typisk man, som saknar sin fru bara när hon är borta.
Varför skulle jag tro det?
Varför? Saknade du mig?
Ska jag skicka lite pengar?
För biljetterna eller sjukvårdsräkningarna?
Att vara finansiär för alla hela tiden är inte ditt enda jobb, Raj.
Varför? Vad är det för fel med det?
Jag är inte den enda som är instängd i en låda. Det är du också.
Spelar alltid rollen som det ansvariga familjeöverhuvudet.
Även när du borstade tänderna
muttrade du: "Familjeöverhuvudet borstar tänderna".
Det är inte allt du är, Raj.
Jag vet.
Vart tog du vägen, Raj? Vart har vi tagit vägen?
Jag har fortfarande 20 INR-lappen du gav mig för 20 år sedan.
Den Rajaratnam vill jag ha.
Jag saknar den Raj och Kaveri.
Var du arg på mig för att jag gav mig av?
Inte alls. Jag hoppade av glädje över att min fru lämnade stan!
Ibland var jag lite arg.
Speciellt när Bala beställde pizzor och pasta.
-Det värsta! -Äter ni ute varje dag?
Vad annars? Du förde inte vidare dina kunskaper till någon här!
Köksdrottningen.
Rajaratnam? Berömde du mig nyss?
Hur är det där?
Lagar du mat till alla?
Nej. Ingen matlagning här. Det här är vår flyktresa.
Kaveri, vi börjar om.
Och den här gången ska jag ge dig något bättre
än en 20 INR-sedel som ett minne av mig.
Men nästa gång,
flyr du med mig?
Patienten är diabetiker. Det är det enda problemet. Något annat?
-Vi väntar på provsvaren. -Det tycker jag också.
-Hälsa till mr Sharma från mig. -Visst.
-Trevligt att träffas. -Ta hand om dig.
Läkaren hade ett par frågor. Inget att oroa sig för.
SP har det bra.
För hennes ålder är värdena starka och stabila, inte överraskande.
Kan vi gå? Klarar hon att åka härifrån?
Det ska vi ta reda på.
Vem tar hand om henne hemma?
Far, min pappa. Att ta hand om henne är faktiskt hans enda jobb.
Hur länge har hon ätit Lisinopril? Förlåt, blodtrycksmedicin.
Jag är inte säker. Jag kan ringa pappa och kolla. Eller mamma. Var är hon?
Sundari har diabetes, eller hur? Jag har hört Kaveri klaga.
Går hon på metformin? Eller också på insulin?
Nej. Hon har bara medicin.
Jag kan ringa pappa och kolla vilka piller.
Och andra mediciner? Kosttillskott?
Kalcium, järn, zink...
Och mycket viktigt, Nivi, är hon allergisk mot någon speciell medicin.
Jag trodde att du kanske visste. Strunt samma. Jag pratar med Kaveri.
Jag kunde inte hitta henne. Så...
Ra-ja-roo-ri...
Vad är detta för nonsens?
Jag slumrade till och pratade med er båda. När jag vaknade var ni borta.
Kom igen, upp!
"Kom igen, res dig upp", i den här åldern? Om jag reser mig snabbt bryter jag benen.
Lyssna på mig, mormor. Res dig upp!
Åh, gud! Finns det en rullstol?
Sluta spela och res dig upp.
-Kom igen. -Flyr vi?
Ja, typ.
-Lyft upp mig och spring. -Kom.
-Öppna inte ögonen. -Okej.
-Vart tar du mig? -Händerna här.
Okej. Gjort.
-Öppna ögonen. -Okej, och...
Se framåt.
Taj Mahal!
Åh, wow!
Det är verkligen Taj Mahal!
Den äkta varan.
Det är så vackert.
Du är väldigt söt i den gröna sjukhusrocken.
Som ett barn.
Tog du mig hit med ögonbindel för att visa mig det här?
Älskar du inte bara drama?
Mormor.
Läkaren sa att det var en överdos.
Du åt för många piller...
Du fick inget solljus eller frisk luft när du var inlåst i ditt rum.
Säg det till din far.
Utelämna inte ett ord. Överdriv lite också.
Pappa är oskyldig, mormor.
Han bryr sig mycket om dig.
Han vill bara att jag ska leva.
Och du?
Det räcker inte, eller hur?
Jag vet ingenting om dig, mormor.
Ingenting.
Jag trodde vi skulle komma nära om vi tre åkte på en resa tillsammans.
Men du och mamma...
Vi hade alla våra egna skäl när vi gav oss av.
Det är roligt att tänka på det.
Nog med att vara ensam, mormor.
Jag vet att jag kom hit av mina egna skäl.
Du måste också ha vetat.
Vi vet båda varför mamma kom.
Men du?
Resan handlar väl inte bara om att vara fri och leva lite?
Det är en anledning.
Men det är inte allt.
Det var ingen storm i Goa.
Lord Muruga dök inte upp i din dröm.
Wow, mormor. Du förnekar det inte ens.
När jag tänker på det, du har styrt hela den här resan.
Vi är här på grund av dig.
Och jag är glad.
Men varför, mormor?
Ni båda följde mig blint utan att ens känna mitt verkliga jag.
Jag vill åka till Dharamshala.
Jag måste påminna mig själv om vad det är att skratta.
Varför? Skrattar du inte alltid med oss?
Jag är omgiven av clowner, hur kan jag inte skratta?
Jag menar något annat.
Jag vill skratta av glädje djupt i mitt hjärta.
Vem är i Dharamshala, mormor?
Deva.
Du frågade vem.
Jag sade namnet.
Deva.
Tjejen...
Kan du ta mig till Dharamshala?
Vill du åka med mig?
Vi åker, mormor.
Tack! Tack, tjejen!
Hallå? Hallå?
Vem är där?
Hej.
-Förlåt, jag menade inte att smyga... -Och du är?
-Har Niveditha kommit tillbaka? -Karthik.
Bala. Nivis bror.
Hon är inte tillbaka än.
Återigen, förlåt, jag visste inte...
Det är okej. De berättade inte för oss heller.
De försvann helt plötsligt.
Du skulle väl komma hem häromdagen? Pappa sa det.
Fråga mig inte om det.
Jag trodde att det var din far. Det var därför jag försökte gömma mig.
Har du någon aning om när de kommer tillbaka?
Övermorgon. Flyger tillbaka.
Okej.
-Okej. Tack. Vi ses. -Ja.
Blockade hon dig?
Vart är du på väg?
Att köpa en cigarett och bara kryssa runt. Röker du?
-Cricketspelare, bror. -Åh, ja!
Hur spelar Niveditha? Är hon bra?
Jag vet att cricket är hennes liv och allt det där,
men har hon vad som krävs?
Hon är jävligt bra.
Okej. Vi ses. Hej då.
Mamma? Jag ringde Raj i går och sa att vi kommer tillbaka i morgon.
Men vi ändrar inte vår plan.
Jag hatar när han ändrar sina planer.
Han lovade att komma. Jag väntade.
Han ringde plötsligt och sa nonchalant att han var två dagar försenad.
Jag brukade hata det.
Det kallas karma.
Låt honom lida. Det är ett fantastiskt koncept.
Jag ville visa honom vem jag var och få honom att försöka åtrå mig.
Men faktiskt, stackaren mår inte bra.
Han är verkligen en bra man.
Han är en bra son.
En mycket bra pappa.
Också en god make...
Ursäkta mig. Jag måste ta det här.
-Förlåt. -Inga problem. Okej.
Mamma! Vi åker på lördag.
När dina testresultat kommit och läkaren säger att allt är bra.
Gänget har åkt.
Det tog mycket kraft att få dem att ge sig av.
De bryr sig mycket om dig. Sundari hit, Sundari dit.
Bara Vikram har inte åkt. Han skulle följa med oss till Dharamshala.
Du tvingade honom inte att åka?
Börja inte. Hon börjar babbla.
Han kommer att höra er. Uppför er.
Om vi åker till Dharamshala ska jag uppföra mig.
Damer, jag har bokat en lastbil till er bil.
-Så den borde nå Chennai säkert. -Tack.
Endast flyg och taxi från och med nu.
Bra.
Och SP...
Jag har pratat med doktorn.
Du är okej.
-Tack! -Herregud!
-Bra gjort, mormor! -Tack så mycket!
Mormor. Jippie!
-Så? -Så...
-Jag väntar utanför. -Det är okej. Sitt.
-Okej, tack. -Hindi!
Så?
Deva?
Dharamshala?
Fortsätt. Är detta en snabbrunda?
Okej. Max tio frågor tillåtna.
Jag svarar bara "ja" eller "nej".
Tänk efter innan du frågar, Kaveri.
-Du är domare, Vikram. -Klart!
-Tjejen, okej? -Okej.
Börja!
Var träffade du honom först?
Team Nivi och Kaveri förlorade sin första omgång.
Detta kan inte besvaras med ett "ja" eller "nej".
Prata med mig innan du frågar, mamma.
Hur kan jag annars ställa frågan?
Träffade du Deva före ditt äktenskap?
Nej.
Är Deva din pojkvän?
Nej!
Ljug inte, mormor.
Mr Chandru är min första och sista pojkvän.
Wow! Dygdig fru!
-Självklart. -Wow!
Drama!
Bara 30 sekunder kvar. Nästan dags för mig att kissa.
Ja! Jag håller med SP om detta.
Damer, tio sekunder har gått. 20 kvar.
Så du har aldrig träffat honom.
Han vet inte vem du är.
Ensidig kärlek?
Nej! Nej, nej!
Sista tio sekunderna, tack.
Okej! Ni var kära, men det är allt.
Inget annat hände. Han är din själsfrände.
Vänta ett tag! Är han personen som ville rita dig i Titanic-stil?
Inte tillämpbart.
Svara endast med ett "ja" eller "nej", SP.
Fick Nivi dig där?
Vad säger du, mormor? Alla "ja"- och "nej"-frågor bara.
Allt gott och väl. Du ställde bara inte frågorna rätt.
Vad är grejen?
Bara några dagar till.
-Jaha? -Hej.
Jag är Sundari från Chennai.
Jag är här för att träffa Deva.
Hej. Jag heter Rashmi. Jag sköter den här fastigheten.
Kom in.
-Hej, Rashmi. -Hej.
-Intressanta interiörer. Mycket bra gjort. -Tack.
Slå er ner, alla.
-Tack. -Te? Mjölk eller svart?
-Mjölkte för oss alla. -Okej.
-Och du? -Jag tar vad som helst.
Överraska mig.
Okej. Jag är snart tillbaka.
Tjejen, förlåt.
För att jag förstörde dina Goa-planer.
Jag hade aldrig kommit så här långt utan dig.
Tack, tjejen.
Jag godtar kontanter och onlinebetalning.
Jag ser att du alltid kämpar för familjen.
Men det är du som håller oss samman.
Tack, kära du!
Mormor tackar.
Hallå, sluta.
-Kan jag hjälpa dig med det? -Ja.
-Det luktar riktigt gott. Vad är det? -Det är Kangra-te.
-Bor du i det här huset? -Ja.
-Härlig trädgård! Kan vi sitta ute? -Ja.
-Vad heter du? -Vikram.
-Var kommer du ifrån? -Bangalore. Har du varit där?
Nej. Inte än.
Men snart.
-Hur länge är du kvar här? -Ingen aning. Som alltid.
-Ditt te. -Behövs inte.
Jag vill bara åka hem.
Var tyst, Nivi.
Vad tänker du på?
Vad?
Du var arg på Karthik och flydde från Chennai.
Och nu flyr du från Vikram för att han har gjort dig upprörd.
Vad heter du? Kanyakumari Express?
-Mamma -Vad?
Berätta vad som är fel?
Jag vill verkligen åka hem.
Du, mormor, pappa, Bala... Det räcker bra för mig.
Bala också?
Okej, sötnos. Vi åker hem.
Vi blir lyckliga. Bara vi.
Okej?
Men nu går vi in och är mormors moraliska stöd.
Kom.
Du...
Deva?
Deva!
Sundari!
DEN SOM TOG MIG HIT MÅSTE TA MIG HEM
Undertexter: Johan Sjöbom
Kreativ ledare Monika Andersson