Downloaded from - MoviesMod.day
‫צעצועי ריגבי‬
‫שבעה עשר מתים. 11 ילדים.‬
‫השטן האמיתי מסתובב חופשי.‬
‫אורב בין הצללים.‬
‫מתמזג ברקע.‬
‫אני לא מכיר את פניו, אך ראיתי את מעשיו. גם את תראי.‬
‫בשנה הבאה. 17 מתים.‬
‫מצאתי את אלה במדפסת.‬
‫תודה.‬
‫היית בבית?‬
‫לא היה טעם.‬
‫ראבי עדיין בלידס, בהדרכה ההיא.‬
‫ישנת?‬
‫לא בטוחה.‬
‫זיהינו את כל הקורבנות.‬
‫איש מהם לא תואם את הפרופיל. המחבל הצליח להתחמק.‬
‫עדיין בודקים את המצלמות.‬
‫- יש קצה חוט? - לא.‬
‫רק השתקפות. תראי כאן.‬
‫תסתכלי בפינת הצילום, קפוצ'ון צהוב,‬
‫אבל לא רואים אותו בבירור.‬
‫כן, מי שמתכנן דבר כזה, יודע איפה ממוקמות המצלמות.‬
‫טוב, אי אפשר לחמוק מכולן.‬
‫אנחנו נמצא אותו.‬
‫לא, אני לא חושבת שנצליח.‬
‫כן, זו הגישה המתאימה. פשוט תשבי שם ותרחמי על עצמך.‬
‫שפרד היה מטורף מזוין.‬
‫כמו האדם שעשה את זה.‬
‫הוא ידע שעומד לקרות משהו רע,‬
‫כמו שאני יודע שעומד לקרות משהו רע,‬
‫כי תמיד קורה משהו רע, לעזאזל!‬
‫העולם נע במסלולו מזוועה דפוקה אחת לזו שאחריה.‬
‫והוא טעה במספרים.‬
‫הוא אמר לי שיהיו 17 מתים.‬
‫בפעם האחרונה שבדקתי, היו 16.‬
‫מה?‬
‫קלי ווטסון, היא הייתה...‬
‫בהיריון, בחודש התשיעי.‬
‫תראי, זה...‬
‫- זה חייב להיות... - בסדר.‬
‫- זה צירוף מקרים. - בסדר, ניק.‬
‫דרך אגב, כמה פעמים צפית בזה?‬
‫אני רק מקשיבה למוזיקה.‬
‫כמובן.‬
‫טיפש שכמותי.‬
‫הקיום הוא מעגל. שחוזר על עצמו.‬
‫ובכל הישנות, את ואני יושבים בחדר הזה.‬
‫את שואלת אותי את השאלות שלך. אני אומר לך את האמת.‬
‫ואני מזהיר אותך ממה שיקרה אם לא תאמיני לי.‬
‫שעת השטן‬
‫עברה כמעט שנה, והוא עדיין חולם על השריפה.‬
‫חשבתי שהסיוטים ייפסקו, אבל הם מחמירים.‬
‫הלוואי שיכולתי לגרום לו לשכוח.‬
‫אני מתייחסת לחלומות בזהירות.‬
‫הם יכולים להיות רועשים ומטעים.‬
‫אבל עדיין, יש להם מכנה משותף.‬
‫מתי אייזק נפגש עם אביו לאחרונה?‬
‫לא מאז הלילה ההוא.‬
‫- אני חושבת שזה יכול... - לא.‬
‫הוא לעולם לא יפגוש שוב את מייק.‬
‫- עם פיקוח... - הוא נטש אותו!‬
‫הוא סגר את הדלת והשאיר אותו שם להישרף.‬
‫לו יכולתי להוכיח את זה, הוא היה בכלא. אבל אני לא יכולה.‬
‫ואת עדיין לא מאמינה לי.‬
‫- זה סיוט שחוזר... - שמבוסס על זיכרון!‬
‫זיכרון טראומטי.‬
‫משובש, מעורבב עם דמיון.‬
‫ומה אם הוא לא דמיין את זה?‬
‫כלומר, באופן היפותטי.‬
‫מה אם הוא באמת חווה את הדברים הבלתי אפשריים האלה?‬
‫איך היית עוזרת לו להתמודד?‬
‫לא בטוח שהבנתי.‬
‫לא משנה.‬
‫אני פשוט לא רוצה שהוא ימשיך לפחד.‬
‫הלוואי שיכולתי ללחוץ על מתג.‬
‫כן.‬
‫לוסי, רציתי לשאול אם נוכל לדבר על כמה מפגשים של אחד-על-אחד.‬
‫לא כל הזמן, רק...‬
‫לפעמים אני מרגישה שהוא קולט את הרמזים שלך.‬
‫לוסי?‬
‫כן. בטח.‬
‫כלומר, אחשוב על זה.‬
‫תודה.‬
‫מה דעתך?‬
‫אני לא רואה את זה.‬
‫הנה.‬
‫תחזיק חזק.‬
‫טוב יותר?‬
‫בוא. הבאתי כמה דברים בשביל החדר שלך.‬
‫חמש.‬
‫חמש עשרה.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה רק הבית, מתמקם.‬
‫זה מה שקורה לבתים חדשים, הם מתמקמים בזמן שאנחנו מתמקמים.‬
‫אייזק.‬
‫אין כאן רוחות רפאים, אני מבטיחה.‬
‫מה קרה?‬
‫מרדית אמרה שאין דבר כזה, רוחות רפאים.‬
‫אבל יש.‬
‫רוח אחת עמדה מאחוריה כשהיא אמרה את זה.‬
‫מתי זה היה? כשהלכת אליה כדי לשחק?‬
‫מותק.‬
‫כאן זה שונה.‬
‫אף אחד לא גר בבית הזה מעולם.‬
‫הוא רק שלנו. רק בשביל תקופת החיים הזו.‬
‫הלולאה הזו.‬
‫אני לא אמור להיות כאן.‬
‫אין דבר כזה, "אמור להיות".‬
‫אנחנו כאן, כי אנו בוחרים להיות כאן.‬
‫בדיוק כמו שאני בחרתי ללדת אותך.‬
‫ואני בוחרת לנצח במשחק הזה.‬
‫חבר!‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫- תתרחקו. - מה אמרת, פדופיל?‬
‫למה אתה לבוש כמו "פדו"?‬
‫- תפוס! - היי.‬
‫תן לנו את הכסף שלך, או שנדווח שאתה "פדו" מזוין.‬
‫אני לא רוצה לפגוע בכם, אז פשוט תתרחקו...‬
‫לעזאזל.‬
‫קח לו את הטלפון. מהר.‬
‫בן זונה!‬
‫תיזהר!‬
‫דילון, אתה מקשיב לי? דילון!‬
‫סליחה.‬
‫אל תתעלף לי.‬
‫אלוהים!‬
‫פשוט תגידי לי את מה שחשוב.‬
‫הקורבן הוכה שלוש פעמים.‬
‫שברים בגולגולת, כאן, כאן וכאן.‬
‫המכה הזו גרמה לקרע בכלי דם.‬
‫גורם המוות היה דימום תוך גולגלתי.‬
‫לא מיידי.‬
‫לכן הוא עדיין התהלך.‬
‫- הוא מת מדימום. - דימום פנימי.‬
‫הדימום היה בין המוח לבין הגולגולת.‬
‫לעזאזל.‬
‫יש עוד משהו?‬
‫שום דבר רלוונטי.‬
‫מוות מחבלת ראש. חד וחלק.‬
‫אפשר להגיש כתב אישום.‬
‫נכון.‬
‫אל תיתן לו לברוח.‬
‫מצחיק. תביאי קצת חומר חדש, גיבסון.‬
‫מפקח בילוש דילון.‬
‫ראבי, זו סם. סם בויד.‬
‫בויד... היי, סליחה, טלפון חדש.‬
‫המספר שלך לא שמור אצלי.‬
‫סליחה שאני מתקשרת פתאום.‬
‫הכול בסדר, את צריכה המלצה?‬
‫אני צריכה טובה. גדולה.‬
‫ואתה תסרב, אבל אני אמשיך לבקש.‬
‫מובן שתמשיכי.‬
‫גדעון שפרד נצפה אמש בפארק האקרידג'.‬
‫האטבי רוצה מפקח בילוש בשטח.‬
‫יש אצלכם הרבה מפקחי בילוש.‬
‫הטוב ביותר שאני מכירה עבר לשפילד, והוא מומחה בתיק הזה.‬
‫התיק שכמעט גרם לפיטוריי. למה נראה לך שעברתי לכאן?‬
‫וכבר סידרנו את זה מול המפקד שלך.‬
‫את לא רוצה אותי, סם.‬
‫למה? אתה לא רוצה לתפוס אותו?‬
‫בכנות?‬
‫לא בטוח שאני רוצה.‬
‫ראבי, הוא מסתובב חופשי.‬
‫הוא קרוב.‬
‫למיטב ידיעתנו, הוא מתכנן משהו.‬
‫מובן שהוא מתכנן.‬
‫אז תעזור לי. בבקשה.‬
‫זה חייב להיות אתה. אף אחד לא מכיר אותו כמוך.‬
‫זה לא נכון לחלוטין.‬
‫הציבור מוזהר לא להתקרב אל החשוד,‬
‫אלא להודיע למשטרה על כל סוג של מגע.‬
‫זהו הזיהוי המאומת הראשון של גדעון שפרד‬
‫מאז שברח ממעצר משטרתי לפני 11 חודשים,‬
‫תוך שהוא פוצע שני שוטרים באורח קשה. מבוקש...‬
‫חרא.‬
‫סובארו אימפרזה כחולה - גנובה‬
‫אמרתי לך לא לבוא לכאן.‬
‫לא ענית לטלפון.‬
‫אם מישהו עקב אחרייך לכאן...‬
‫לא הפנים שלי מופיעות בעיתונים.‬
‫אתה פוגע באנשים.‬
‫הם לא השאירו לי ברירה.‬
‫- ילדים. - לא ממש.‬
‫הם היו בעדיפות מספרית. עשיתי מה שצריך.‬
‫טוב, אז מחפשים אותך.‬
‫זה כך מאז שהייתי בן תשע.‬
‫לפני אלף מחזורי חיים. דבר לא משתנה.‬
‫הכול משתנה. אתה לא יודע מה יקרה.‬
‫יש לי מושג.‬
‫יש משהו מגעיל שמסתובב חופשי.‬
‫קפוצ'ון צהוב - תיק גב שחור‬
‫הוא יכול לחלוף על פניי ברחוב, ואני לא אדע.‬
‫הוא יכול לעשות כל דבר לכל אחד.‬
‫אבל הוא לא יעשה.‬
‫אנחנו יודעים מה הוא עושה.‬
‫ומתי הוא עושה את זה.‬
‫המפלצת פשוט צריכה פרצוף.‬
‫אל תעשני שם. את תסריחי את הווילונות.‬
‫אתה תשנאי אותי על מה שאומר.‬
‫אז אל תאמר את זה.‬
‫את צריכה לקחת קצת חופש.‬
‫השנה שעברה, עם שפרד וסלייד.‬
‫ועכשיו הפיצוץ הזה.‬
‫אני חושש שזה ישבור אותך.‬
‫אני חושש שזה...‬
‫מה?‬
‫גם כשאת כאן, את לא כאן.‬
‫ואני מתגעגע אלייך.‬
‫אני יודע שזה אנוכי, אני רק...‬
‫- את יודעת מה? תתעלמי ממני. - לא, זה בסדר.‬
‫אתה צודק.‬
‫באמת?‬
‫חיים רק פעם אחת.‬
‫וגם אני מתגעגעת אליך.‬
‫אנחנו צריכים לנסוע מכאן.‬
‫למקום חם, ויקר מדי.‬
‫אני לא רוצה לנסוע.‬
‫אני רוצה תינוק.‬
‫2 - בהיריון 1 - לא בהיריון‬
‫אני לא לוקח את הכדורים המזדיינים שלך.‬
‫היא כאן כל הזמן.‬
‫היא פשוט יושבת שם, בקצה המיטה.‬
‫אל תסתכלי עליי ככה.‬
‫אל תסתכלי עליי ככה!‬
‫אל תסתכלי עליי!‬
‫ד"ר אליס בדק אותה הבוקר.‬
‫לא הצלחתי להחזיר אותה למיטה.‬
‫- אימא? - היה לה יום טוב אתמול.‬
‫לא ברור לנו מה קרה.‬
‫אימא, בואי...‬
‫בואי נושיב אותך, קדימה. בואי נשב.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, שבי.‬
‫אימא? תסתכלי אליי.‬
‫איפה ד"ר אליס עכשיו?‬
‫הוא עם מטופל אחר.‬
‫כמובן.‬
‫מה השתנה? מה אתם נותנים לה?‬
‫אותו מינון. אולי היא פיתחה עמידות.‬
‫אנחנו צריכים לבדוק אפשרויות.‬
‫איפה התמונה?‬
‫ד"ר אליס רצה לבדוק אם היא בוהה בתמונה, או...‬
‫שהיא סתם בוהה.‬
‫את מוכנה להחזיר אותה, בבקשה?‬
‫אימא?‬
‫דברי אליי. היי. מה קרה?‬
‫מה קרה?‬
‫- אימא! - תני לה זמן.‬
‫כבר נתתי לה זמן.‬
‫והיא רק מידרדרת. זה בגלל המקום הזה.‬
‫- זה המקום הטוב ביותר עבורה. - באמת?‬
‫היא זקוקה לטיפול ממומחה.‬
‫אם את רוצה לשוחח עם ד"ר אליס...‬
‫הוא לא יודע מה הבעיה. אף אחד לא יודע.‬
‫ואתם לא מקשיבים לי. אף אחד לא מקשיב!‬
‫סליחה, אני פשוט...‬
‫את מוכנה לצאת, בבקשה?‬
‫איפה את?‬
‫לאן נעלמת?‬
‫לא אניח לך לעזוב אותי שוב. את מבינה?‬
‫את חייבת לחזור.‬
‫מפקח בילוש דילון.‬
‫הבלשית בויד.‬
‫תודה שבאת.‬
‫- זה זמני. - בכל זאת.‬
‫אם אני חייבת שמרטף, לפחות שיהיה מישהו שאפשר להתעלל בו.‬
‫הייתי צריך פשוט לבקש שיקדמו אותך.‬
‫תבוא בטענות אל אשתי. ואל בני בן השלוש.‬
‫ומפקחי משנה עובדים בימי ראשון.‬
‫את עדיין שרה במקהלה?‬
‫גרוע, אבל עם רגש.‬
‫פיניתי לך שולחן למעלה.‬
‫אקח את הכרטיס שלי ונצא מיד.‬
‫אתה לא רוצה להגיד שלום לכולם?‬
‫לא מאשימים אותך, ראבי.‬
‫על שפרד? או על ניק?‬
‫זה לא מפגש מחזור, סם.‬
‫כן, אני רק אומרת...‬
‫תודה.‬
‫אבל אם לא אכפת לך, אני רק רוצה לצאת ולתקן את זה.‬
‫טוב, החלטה שלך.‬
‫אז איפה תרצה להתחיל?‬
‫המצלמות האלו שייכות לבית הספר, אז אתם צריכים לשמור עליהן היטב.‬
‫ג'ייסון ויליאמס, אתה מקשיב?‬
‫לא.‬
‫אתם תיקחו אותן הביתה איתכם.‬
‫וזה אומר שתהיו אחראים לשלמותן.‬
‫מרטין, זה נכון גם לגביך.‬
‫לא, ג'וני. אל תעשה את זה, בבקשה.‬
‫אנחנו לא מצלמים את עצמנו או זה את זה.‬
‫שימו לב, בבקשה. גם אתה, אייזק צ'יימברס.‬
‫תודה.‬
‫דרך העדשה האנושית‬
‫אני רוצה שתצלמו תמונות של הטבע.‬
‫אז... בעלי חיים, עצים, נהרות, חופים.‬
‫אבל אנחנו לא חושבים רק על הטבע.‬
‫- תקשיבו... - אנחנו חושבים על...‬
‫כולכם עשיתם עבודה מצויינת.‬
‫- איזו מין השפעה? - רעיונות יפים מאוד...‬
‫- חיובית או שלילית? - סיימון, תקשיב בבקשה.‬
‫- לא אבקש ממך שוב... - אנחנו אחראים או לא?‬
‫- אצטרך לשוחח עם כמה מכם... - אולי תחשבו על פסולת...‬
‫ג'ייסון, תעזוב את זה!‬
‫אייזק, מה אמרתי עכשיו?‬
‫"מה אמרתי עכשיו?"‬
‫זה אמור להיות מצחיק?‬
‫מה קרה?‬
‫אתה מרגיש טוב?‬
‫הכול בסדר. היא לא מקולקלת.‬
‫שקט, בבקשה!‬
‫אין צורך להיבהל.‬
‫אלו רק אמצעי זהירות.‬
‫אבל אנחנו לא יכולים להתעלם מצירופי מקרים.‬
‫שפרד עמד קרוב מאוד לשם. ייתכן שהוא מתכנן משהו.‬
‫חלק מהילדים מגיעים לבית הספר דרך הפארק הזה.‬
‫צריך ליידע את ההורים בקשר לסיכונים,‬
‫אך מבלי להכניס אותם לפניקה.‬
‫לא. כמובן. אני...‬
‫סליחה, המורה.‬
‫סליחה. סליחה, שכחתי את שמך.‬
‫מפקח בילוש דילון. ראבי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫- סליחה. הבלשית בויד. - מיס רוג'רס.‬
‫אלנה. המורה של אייזק.‬
‫מצוין.‬
‫אם תראי משהו חשוד, פשוט תתקשרי אלינו.‬
‫ישר לנייד. אל תטרחי לדבר עם המשרד.‬
‫תודה.‬
‫"'זה בשבילך', אמר הכלב הנחמד. "'תודה', אמר תומאס.‬
‫"'עכשיו אני לא צריך להיות עצוב.‬
‫"'כל עוד זה אצלי, אחשוב עליך‬
‫"ולעולם לא אהיה שוב בודד.'"‬
‫קווינסגייט 052‬
‫מה את עושה כאן, לוסי?‬
‫מחדשת את המלאי.‬
‫מה אלה?‬
‫קרואסוני שוקולד.‬
‫אל תגיד שמעולם לא טעמת קרואסון שוקולד.‬
‫- לא. - הם טעימים.‬
‫אוכלים אותם לארוחת בוקר.‬
‫מי אוכל שוקולד בארוחת בוקר?‬
‫חיים רק פעם אחת.‬
‫לא נכון.‬
‫לא משנה. הם לא בשבילך.‬
‫בשביל מי הם?‬
‫לוסי?‬
‫אימא מחכה במכונית.‬
‫לא! את לא יכולה לעשות את זה.‬
‫היא מכירה את הבית הזה. יצרנו כאן זיכרונות.‬
‫רק כאן היא תוכל למצוא אותם.‬
‫- את לא חושבת בהיגיון. - נכון.‬
‫כי אם לא אעשה משהו עכשיו, אאבד אותה לנצח.‬
‫אין שום נצח.‬
‫היא תחזור.‬
‫גם את, גם אני.‬
‫וגם כל השאר.‬
‫וזה חוזר על עצמו שוב ושוב, כמו שבשבת מחורבנת.‬
‫ניסיתי להציל אותה, ניסיתי לתת לה חיים.‬
‫אבל הגוף שלה דחה אותם.‬
‫את לא יכולה לעשות שום דבר.‬
‫- אי אפשר לדעת. - אני יודע הכול.‬
‫המוח שלי בן אלפי שנים.‬
‫לך יש שני מחזורי חיים בראש. לי יש מאות.‬
‫נשרפתי, טבעתי, דיממתי למוות,‬
‫חייתי, צחקתי.‬
‫לא אוכל לעזור לך.‬
‫אני לא מבקשת שתעזור לי.‬
‫אני אבוא כל יום. אאכיל אותה, ארחץ אותה.‬
‫- לא. - לא תרגיש את נוכחותה.‬
‫לא, אמרתי לך.‬
‫את צריכה להתרחק ממני. נדמה לך שאת לא בסכנה,‬
‫אבל את טועה.‬
‫את חושבת שאת מכירה אותי. אבל את טועה.‬
‫אני הורג אנשים.‬
‫אתה הורג אנשים שפוגעים באחרים.‬
‫אני הורג אנשים שמפריעים לי.‬
‫היא לא תפריע לך.‬
‫סליחה.‬
‫שלום.‬
‫מפקח בילוש דילון. אני חושב שנפגשנו בשנה שעברה.‬
‫באמת?‬
‫התיק של גדעון שפרד.‬
‫נכון.‬
‫זו הבלשית בויד.‬
‫אנחנו רוצים לשוחח עם המנהל, אם זה אפשרי.‬
‫כמובן. חכו כאן. אבדוק אם הוא פנוי.‬
‫לא, כבר חודשים שהיא לא עובדת כאן.‬
‫- אתם עדיין בקשר? - לא רציף.‬
‫היא הגישה את מכתב ההתפטרות אחרי... הכול.‬
‫איפה היא עובדת עכשיו?‬
‫בשום מקום.‬
‫ככל הידוע לנו.‬
‫איך היא מתפרנסת?‬
‫היא קיבלה תשלום מהביטוח כשהבית שלה נשרף.‬
‫היא התגרשה. לבעלה היה קצת כסף.‬
‫והיא מהמרת.‬
‫ראיתי אותה מבקרת אצל סוכני הימורים.‬
‫מרוצי סוסים?‬
‫גמר וימבלדון. היא זכתה בכמות יפה של כסף.‬
‫ההימורים בטניס לא גדולים, אז היא בטח השקיעה סכום משמעותי.‬
‫נראה שהמזל מגיע בסוף אל כולם.‬
‫קשה מאוד לנבא מה יקרה בעונה הנוכחית, נכון?‬
‫ליגת העל רוגבי שבוע 2‬
‫והמשחקים צמודים מאוד, אז יכולות להיות הפתעות.‬
‫אתה צודק.‬
‫סנט הלנס 23 שדים 6‬
‫הם מתאוששים אחרי התחלה קשה.‬
‫הם היו קרובים להפסד פעמים רבות.‬
‫הופתעתי משני המשחקים האחרונים.‬
‫הם התמודדו מול יריבים קשים.‬
‫המאמן החדש ממש הוכיח את עצמו...‬
‫ראבי.‬
‫היי.‬
‫- מה אתה... - אני... חזרתי העירה.‬
‫חשבתי שכדאי שנדבר.‬
‫ואני לא יודע את המספר שלך, אז...‬
‫איך מצאת אותנו?‬
‫טוב, אני בלש.‬
‫- אם זה לא זמן מתאים, אני יכול... - לא, טוב לראות אותך.‬
‫שלום, אייזק, הרבה זמן לא נפגשנו.‬
‫היי! אתה זוכר!‬
‫אייזק, אולי תחליף בגדים? כן?‬
‫ילד טוב.‬
‫זה מקום מוזר לגור בו, צ'יימברס.‬
‫כן. טוב...‬
‫לא שילמתי את אגרת הטלוויזיה.‬
‫קיוויתי שכאן לא ימצאו אותנו.‬
‫סודך שמור עמי.‬
‫אתה רוצה להיכנס?‬
‫רוצה בירה? או שאתה בתפקיד?‬
‫פחות או יותר.‬
‫"פחות או יותר."‬
‫חזרת בגללו, נכון? ראיתי בחדשות.‬
‫חשבתי שזה נגמר.‬
‫חשבתי על כל מה שהוא אמר בקשר לסכיני גילוח ולאתחול.‬
‫- אולי הוא פשוט... - חתך ורידים?‬
‫סליחה.‬
‫כמה זמן תהיה כאן?‬
‫ככל שיידרש.‬
‫המורים בביה"ס של אייזק‬
‫לוקחים את זה ברצינות.‬
‫הוא הניח לנו למשך שנה.‬
‫הוא מפלצת מופרעת.‬
‫והוא אובססיבי כלפייך.‬
‫ראו אותו בפארק מאחורי בית הספר של אייזק.‬
‫את לא מודאגת?‬
‫אני צריכה לדאוג?‬
‫הוא מעולם לא פגע בי, הוא מעולם לא איים עליי.‬
‫טוב, אותי הוא הכה כמעט למוות, אז...‬
‫אני...‬
‫התחלתי לקחת איתי טייזר.‬
‫מותר?‬
‫לא ממש.‬
‫ניסיתי לבקר אותך בבית החולים.‬
‫ניסית?‬
‫המפקד אמר שזה רעיון גרוע.‬
‫חששתי לאבד את עבודתי.‬
‫התקשרתי אלייך לאחר מכן, אבל החלפת מספר.‬
‫שנמכתי את המכשיר. גמילה ממכשירים דיגיטליים.‬
‫חכם.‬
‫לא, זו בדיוק הנקודה.‬
‫תישאר לארוחת ערב.‬
‫הכנתי תבשיל.‬
‫או נזיד...‬
‫מה ההבדל בין תבשיל לנזיד?‬
‫פשוט... אני לא... זה משהו בקדרה.‬
‫אני לא רוצה להפריע.‬
‫הכנתי המון.‬
‫ובנוסף, אם אתה מודאג לגבינו,‬
‫אתה צריך להישאר פה קצת, לא?‬
‫לשמור עלינו.‬
‫את לא צריכה שאשמור עלייך.‬
‫אני כן צריכה אותך.‬
‫חוץ מזה, כמו שאמרת, יש מפלצת שמסתובבת חופשי.‬
‫אתה לא חייב לגמור הכול. בטח נתתי לך יותר מדי.‬
‫- זה בלתי אפשרי. זה טעים מאוד. - כן.‬
‫במזל קיבלת אוכל אמיתי.‬
‫כאן אוכלים דגים של "קפטן בירדסאיי"‬
‫או עוף של "קולונל סנדרס", אם אני ממהרת ממש.‬
‫יש לי איזה קטע עם גברים מזוקנים.‬
‫אייזק מעדיף אצבעות דגים, נכון?‬
‫אז אתה לא מעריץ גדול של כרוב ניצנים.‬
‫עצתי לך, הם טעימים הרבה יותר כשהם צלויים.‬
‫הרתחה הופכת אותם לתפלים.‬
‫אתה לא חייב לאכול את כרוב הניצנים התפל שלי.‬
‫לא אכלתי. הכנסתי אותם לכיס כשלא הסתכלת.‬
‫לא ייאמן.‬
‫כעונש על כך אתה צריך לרחוץ כלים.‬
‫- ממילא התכוונתי להציע. - באמת?‬
‫- כן, כי אני מנומס מאוד. - כן.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫אתה מוכן?‬
‫טוב, מספיק חם לך?‬
‫שנקרא כמה עמודים מ"נרניה"?‬
‫אני עייף.‬
‫תראה, אניח כאן את "מיקי המתכתי".‬
‫- הוא יבריח את הסיוטים שלך. - בסדר.‬
‫תישן טוב, יקירי.‬
‫את שמחה.‬
‫באמת?‬
‫למה אמרת את זה?‬
‫הוא גורם לך לחייך.‬
‫ואת גורמת לו לחייך.‬
‫אז את צריכה לנשק אותו.‬
‫אי אפשר להסתובב ולנשק את כל מי שרוצים.‬
‫אנשק אותך, במקום זאת. בוא.‬
‫- לילה טוב. - לילה טוב.‬
‫עיוותים‬
‫אוולין וייסמן‬
‫מה אתה עושה?‬
‫- סליחה, לא... - זה פרטי.‬
‫נכון. לא בסדר שפתחתי אותו.‬
‫אבל פתחתי.‬
‫- לוסי. - מה?‬
‫זה סתם יומן חלומות.‬
‫הפסיכולוגית של אייזק אמרה לי לנהל רישום.‬
‫יומן חלומות?‬
‫בסדר.‬
‫לוסי, אם יש...‬
‫סליחה.‬
‫- היי! - בוקר טוב.‬
‫- עכשיו 8:30. - סליחה, לא התעוררתי.‬
‫איפה?‬
‫הלכת לפגוש את לוסי צ'יימברס?‬
‫נהיה מאוחר. ישנתי על הספה.‬
‫אחזור עוד חמש דקות. אני הולך להתרענן.‬
‫ראבי.‬
‫צפיתי בצילומים.‬
‫גדעון שפרד הגיע אליה.‬
‫- אתה לא מבין את זה. - אני כן מבין.‬
‫אני צריך שתבדקי לי שם.‬
‫אוולין וייסמן.‬
‫תבדקי אם יש קשר.‬
‫אוולין וייסמן.‬
‫קיבלת את זה ממנה?‬
‫אחזור עוד חמש דקות.‬
‫תרגום כתוביות: הגר עידן‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬
Downloaded from - MoviesMod.day