Downloaded from - MoviesMod.day
V tomto dílu se objevují citlivá témata včetně sebevraždy.
Divák by to měl vzít v potaz.
ĎÁBLOVA HODINA
Ze systému průjezdu značek nic.
Dopravní kamery ho dvakrát zachytily na New Park Road.
10:38, směr na západ k hlavní ulici.
11:07, návrat opačným směrem.
Načasování odpovídá výbuchu v tom hračkářství.
Dává smysl, že by použil odcizené auto.
-Víme, kdy bylo odcizeno? -Ne.
Majitel je Jack Graham.
22 let, kluk se svěřeneckým fondem.
Ožral se a skočil ze zdi.
Někdo šlohl to auto, když mu léčili nohy,
někdy v posledních osmi dnech.
Pročešeme to v jeho okolí.
To nemůže být náhoda. Najdeme zloděje. Najdeme pachatele útoku.
Trochu nóbl na únikové auto, co?
Četl jsi ten profil. Jede na autopilota.
Neporazitelný. Myslí si, že může, co se mu zachce.
Nemá smysl dělat odběr vláken. Vše je na troud.
Ale našli jsme otisk boty.
Velikost 10. Tenisky. Široké.
Skvělé. Tím se to zužuje.
Mohli bychom vyzvat veřejnost.
Modré Subaru. Žlutá mikina s kapucí.
Může to nakopnout vzpomínku. Třeba ho někdo zná.
Nebo je to samotář.
Žije mimo civilizaci. Odříznutý. Bez tváře.
Jo, ale mohlo by to stát za pokus.
Stojí. Díky, Boydová.
Ahoj.
Myslíš, že něco najde?
Ne.
V tomhle životě ne.
POLICIE NABÍZÍ 10 000 LIBER ZA DOPADENÍ SÉRIOVÉHO VRAHA GIDEONA SHEPHERDA
Do prdele!
No do prdele.
Do prdele!
Sakra, to nic.
Jen máš zlý sen.
To my oba.
Prostě...
Pojďme... Pojďme dovnitř, jo?
To je ono.
Ježíši.
Sedni si. Nehýbej se.
Najdu ti deku.
Kdo... kdo to je?
Kdo...
Kdo... kdo to je?
Jen průnik.
Ozvěna.
Není tady.
My ano?
Tohle... jsou mé vzpomínky.
Sebrané z míst, kde měly být.
Sebrané z jejich kontinuity.
Někdy, když sklouzávám...
když na mě doráží chaos...
zdá se, jako by zmizely.
Ta plechovka se zdá prázdná.
Ale není prázdná.
A ty taky ne.
Vždycky tu plechovku zakopu, kde ji nikdo nikdy nenajde.
Je to moje pojistka.
Moje kotva.
Co jsi tam zakopala, Sylvie?
Co jsi chtěla vykopat?
Haló?
Ahoj, mami.
Zatím nic.
Přijde. Brzy.
Majitel je v nemocnici.
Kontrolovala jsem to. Dva zlomené kotníky, žádné odchylky.
Je na stejné cestě.
Dobrá.
Mami?
Jsi v pořádku? Říkala jsi něco?
Včera v noci jsem ji našel na zahradě.
Bloudila venku.
Kolem půl čtvrté.
Co dělala?
Kopala.
Něco tam zakopala.
Dávno.
Co?
Vzpomínku.
Užitečnou.
Je v té tašce.
Nemohla jsem.
Odřízl jsem hlaveň.
Je snazší to skrýt.
Řekla jsi, že nebude problém.
Nebude. Prostě zamkni dveře.
Nenech ji odejít.
No tak, Gideone.
Když tu zůstane, musíš pro mě něco udělat.
Dobře.
Nabízí odměnu za mé zadržení.
A my máme čtyři dny na nalezení toho útočníka.
Když ukážu tvář před špatnou kamerou,
je po všem.
Takže odtud nemůžu odejít.
Ne, dokud si nebudeme jistí.
Chceš, abych hrála detektiva.
Pokračuj, kde jsi skončila.
Najdeš zloděje.
Najdeš útočníka.
Lucy?
Chceš, abych špehovala masového vraha.
Já jenom...
Může jít o víc než jen špehování.
Budeš se muset chránit.
„Rozhodni se, dobrodružný cizinče.
„Udeř na zvon a vyčkej nebezpečí,
„nebo si lámej hlavu, až se z toho pomátneš,
„co by se stalo, kdybys tak učinil.“
Tak. Musím udělat večeři.
Ještě dvě stránky.
Jednu, ale číst budeš ty.
Co je tohle?
To pro mě udělala Meredith.
Prý je to v pořádku, protože to není navždy.
Taky můžeš jedno mít.
Ukázala mi jak.
Teď musíme počkat.
-Jak dlouho? -Třicet vteřin.
To je všechno?
Kolik ti jich dala?
Sedm. Protože se setřou.
Jsi šťastný.
To proto, že je Meredith tvoje holka?
Není to moje holka.
Ne. Já vím.
Je to tvoje kamarádka.
Možná nejlepší kamarádka?
Ty jsi má nejlepší kamarádka.
Podivné, ale skutečné.
Nevysvětlitelné jevy.
Paranormální události.
Toto jsou skutečné příběhy, co se nestaly slavnými,
příliš znepokojující pro veřejnost.
Připojte se k nám dnes večer, když se pokusíme vyřešili Nevyřešitelné.
Co je to?
Jen se dívej dál.
S otevřenou myslí.
Reinkarnace.
Po staletí lidstvo řeší otázku: Existuje život po smrti?
Odpověď možná spočívá ve vědě.
Možná spočívá v náboženství.
Nebo možná spočívá v rodinném domě
na klidné ulici v městečku Hackridge.
Evelyn Wisemanová začala život jako šťastné dítě.
Bystré a zvídavé batole.
Ale jak začala mluvit v celých větách,
její rodiče si uvědomili, že něco není v pořádku.
Začala mluvit o věcech, co si pamatovala.
O věcech, které se ještě nestaly.
My si mysleli, že to nic není.
Takové jsou děti, že?
Představivost.
Co kreslíš, Evelyn?
REKONSTRUKCE
Co to má být?
Smrt.
Když jí byly tři...
zeptala se, jestli si může hrát s růžovým domečkem.
My na to: „S jakým růžovým domečkem? Žádný růžový domeček nemáme.“
Pak jednou sousedi dělali úklid
a přinesli nám takový růžový domeček pro panenky
a její tvář se rozzářila a povídá: „Tady je, tady je!“
Bylo to o dva roky později.
Přestěhovali jsme se do jiného města.
Od útlého věku mluvila Evelyn o odchodu,
stěžovala si, že není tam, kde měla být.
Že všichni měli zemřít při autonehodě
5. září 1977.
To je datum, které Shepherd zmiňuje na té nahrávce.
Přesně to datum.
Odkud to máme?
Googlovala jsem vše, co spojuje jméno Evelyn
s opakováním, reinkarnací, časovými smyčkami.
Možná bychom mohli vystopovat tu rodinu.
Získat nějaké odpovědi.
Co bych chtěla vědět...
Odkud má Lucy Chambersová to jméno?
Možná hledala stejně jako ty.
Podívej, vím, že jí chceš věřit, ale...
Chci. To neznamená, že věřím.
Tak ji přiveď k výslechu.
Až se budeme mít čeho chytit.
-Ale... -Obviním Lucy a ona se stáhne do obrany.
Je lepší být přátelský.
Jak přátelský?
Hele, promiň, Ravi, ale je to nebezpečné.
-Je podezřelá. -Ne, není.
Je to zájmová osoba.
Jasně.
Tak proto s ní trávíš tolik času?
Ze zájmu.
Co se stane, když to někdo zjistí?
Zjistí to, jen když jim to řekneš.
A není nebezpečná.
Drž ji pevně opřenou o bok.
Nechceš mít výron zápěstí.
Tady.
Jakmile je nabitá, vystřelí.
Nemiř tím na nic, co nechceš, aby zemřelo.
Nechci, aby zemřel nikdo.
Takhle to nefunguje. Je to buď on, nebo jeho oběti.
Zkus to znovu.
K boku.
Jsem těhotná.
Jsi si jistá?
Je to velmi nepravděpodobné.
A přesto je to tak.
Víš kdo?
Ravi.
Ví o tom?
Ještě ne.
Nemůžu jít do vězení.
Já šel.
Dvacet pět let.
Tak dlouho jsi mě nechala čekat.
Čekat na tohle. Tuhle šanci. Tohle zúčtování.
O to jsi žádala. To jsem ti dal.
To jsem nebyla já.
Ona nebyla já.
Neměla matku. Neměla syna.
Někdy v noci uvažuju, jestli začínám bláznit.
A pak si pomyslím: „Ne,
„lidé, co jsou šílení, netuší, že jsou šílení.“
Takže přestanu uvažovat.
Řeknu si, že dělám správnou věc, že nejsem blázen.
Což je přesně to, co dělají šílení lidé.
Takže pak zas přemýšlím, zda jsem blázen.
A pak se to točí pořád dokola,
než usnu a sním o každém, kdo zemře.
Nevím přesně, co se bude dít dál,
ale vím, že od toho neutečeš.
Proč myslíš?
Protože taková nejsi.
RIGBYHO HRAČKY
Potřebuji podpis.
Jo.
Mám tě.
To je moc dobrá báseň, Isaacu.
Vynikající rukopis. Dokonalý pravopis.
Pomohl ti s tím někdo?
Jak tě to napadlo?
Přemýšlel jsem o tom.
A přemýšlel jsi o tom sám?
Nebylo to něco, co jsi viděl v televizi?
Nebo co jsi slyšel říkat dospělé?
Máma o tom ví.
„Ďáblova hodina.“
Co je Ďáblova hodina, Isaacu?
Je pozdě v noci.
Když máme špatné sny.
Když se bojíme.
A míváš často špatné sny?
A věci... věci se vždycky zdají v noci děsivější, že?
Někdy se to děje během dne.
Jak to myslíš?
Nesmím o tom mluvit.
Se mnou smíš vždycky mluvit.
Je to tajemství?
Není to tajemství, když řeknete lidem, že je to tajemství.
To říká máma.
Má maminka hodně tajemství?
Isaacu...
jestli jsi z maminčiných tajemství smutný nebo se jich bojíš,
je lepší si je nenechat pro sebe.
Rozumíš?
Vždycky jsem tady, když mě budeš potřebovat.
Můžu si teď jít hrát?
Jistě. Promiň.
-Díky, že sis se mnou přišel promluvit. -Není zač.
Tady to vypadá jako dobré místo na pár fotek.
Co myslíš?
Pojď, najdeme hezké ptáčky...
Necítím se dobře.
Najdeme si jiný park, dobře?
Mami?
Jo.
Měli bychom jet pryč.
Někam, kde bude horko.
A draho.
Ravi?
Mluvíš ze spaní.
Promiň.
Měl jsem sen.
O čem?
Nevím.
Kolik je hodin?
Pozdě.
Spi dál.
„NĚKAM
MLUVENÍ ZE SPÁNKU „NĚKAM, KDE BUDE HORKO A DRAHO
Sakra.
Pospěš si. Všichni spí.
Všichni ne.
Už to začalo.
Naše modré Subaru.
Ukradeno před půl hodinou.
Máš obličej?
Něco mám.
Měl klíč.
Musel ho vzít majiteli.
Možná se znají.
Majitel je pořád v nemocnici a neví, že je to auto pryč.
Možná bys mu to měla říct ty.
Proč by se mnou mluvil?
Protože jsi inspektorka Lucy Chambersová z Policejního oddělení Hart Valley.
A vyšetřuješ zločin.
Vydávat se za policistku.
Když mě chytí, dostanu kolik, tak šest měsíců ve vězení?
Mám pocit, že budeš docela přesvědčivá.
No tak, prašť mě.
Prašť mě!
Do háje.
Vydrž.
Haló?
Ano, u telefonu.
Ne, Victoria zemřela.
Před dvěma lety.
Děkuju.
Ano. Ne, vzpomínám si.
Ani ne. To Victoria do toho chtěla jít.
Abych byl upřímný, nebyl jsem z toho nadšený.
Policie?
Jak to myslíte?
Vědí, kde je?
Ano, samozřejmě, promluvím si s nimi.
Kdykoliv. Řekněte jim, že kdykoliv.
Co... co ještě říkali?
Ale mají stopu?
Ne, rozumím.
Tak počkám, až se ozvou.
Děkuju.
Ano, děkuji.
Ano, nashle.
Promiňte?
Moment, prosím.
Mohu vám pomoci?
Inspektorka Lucy Chambersová.
Ráda bych mluvila s jedním z pacientů. Jack Graham.
Jack Graham. Mrkneme na to.
To bude Hollingbrookovo oddělení.
Po chodbě, první vpravo.
Ano.
-Dva dny a pořád... -Ne, já vím.
Ne, to ta pojišťovna.
Jo. Fakt hnus.
Bože, to jídlo je děs.
Nedá se to žrát.
Ale prášky zabírají. Mám kouzelný knoflík.
Klik-klak.
Ano, prosím.
Pan Graham?
Jo?
Jsem Lucy... inspektorka Lucy Chambersová.
Můžu na slovíčko?
Jo, sakra. Ano. Sakra.
Promiň, zavolám ti zpátky.
Jde o Douggieho?
Protože to se mnou nemá nic společného.
Co s vámi nemělo nic společného?
Vydělal se někomu do koše.
Říkal jsem, ať to nedělá, ale stejně to udělal.
-Chcete jít se mnou? -Děkuji, ano.
Ne, proto tu nejsem.
Pane Grahame, lze potvrdit že jste vlastníkem
modrého Subaru Impreza
registrační značky K-I-G-1250?
Jo.
Proč?
Včera v noci bylo to vozidlo odcizeno.
Cože?
Jeden z vašich sousedů to celé zachytil palubní kamerou.
Co udělali? Rozbili okno?
Vypadá to, že měli klíče.
Ztratil jste je?
Do háje.
Myslel jsem, že jsem je ztratil v hospodě.
Někdo vás musel okrást.
Musel se k vám dostat blízko.
Možná ho poznáváte?
Do prdele ne.
Znáte ho?
To je Steve Dunn.
Musel to být on, že jo? Musel to být on.
Kdo je Steve Dunn?
Pije v hospodě U Zednářů.
Myslí si, že se spustil s gangem.
Nadělal dluhy. Pořád něco krade.
Totální magor.
Pronajímatel se bojí ho vyhodit.
Jakou má ideologii?
Co to?
Jeho pohled na svět?
Netuším. Nejsme kámoši.
Je to určitě on?
Dobře.
Prověříme to a dáme vědět, co zjistíme.
Jo, díky.
Děkuji za váš čas, pane Grahame.
Hele. Buďte opatrní, když po něm půjdete.
Je to fakt psychopat.
Všechny jsem je zarámoval.
Victoria je nechtěla v domě.
Ale všechno to tady pořád někde je.
V tom chaosu.
Snažím se to kolo zase zprovoznit.
Je pro mou vnučku.
Kolik z toho byla pravda?
Z toho příběhu v televizi?
Všechno. Každé slovo.
Lidé říkali, že jsme chtěli pozornost. Dostat se do televize.
Ale já ani nechtěl dělat ten pořad.
Ne, já... Nerad o tom mluvím.
Promiňte.
Ne. To je...
Kdy jste viděl Evelyn naposledy?
21. listopadu 1986.
A ona prostě odešla?
Jo.
Ona... Rozloučila se.
A...
To ráno měla práci na částečný úvazek.
Mysleli jsme, že se to zlepšuje.
A pak, těsně než odešla na směnu,
otočila se k nám a řekla: „Neměla bych tu být.“
Victoria se jí zeptala, co tím myslí,
a ona na to, že musí zmizet od toho hluku.
Těch ozvěn. Prostě musela odejít.
Nesnažili jste se ji zastavit?
My mysleli, že je to planá výhrůžka.
Už dřív říkala takové věci ale vždycky se vrátila domů.
Ale tentokrát se nevrátila.
Co ještě říkala?
Něco o tom, kam půjde?
Někam do klidu.
Daleko odtud.
Kde to bude jen pro ni.
My se ji ale snažili najít.
Jenom... Jen jsme nevěděli, kde začít.
Promiňte, omlouvám se.
Omlouvám se.
Ne, to je v pořádku.
My se omlouváme, že jsme to vyhrabali.
Nikdy to ani nebylo zahrabané.
Mluvívali jsme o ní každý den.
Odešla, protože jsme jí nerozuměli.
A my jsme jen chtěli chápat.
Opatrně.
Promiňte, chtěl jsem to uklidit.
To namalovala ona?
Jo.
To je... z jejího „černého období“.
Ne každému se to líbí,
ale co můžu dělat, nemůžu to vyhodit.
Jsou její součástí.
Ale tohle, vidíte, to je lepší.
To namalovala v Porlock Bay.
Měli jsme tam pronajatou chatu.
-To je moc krásné. -Jo.
Jo, milovala malování. Nade všechno.
Prý jí to pomáhalo se ve světě vyznat.
A co tohle?
Jo. To je jeden z jejích nejlepších.
Victoria to nesnášela.
-Proč? -Asi ji to znepokojovalo.
Evelyn říkala, že to malovala z paměti.
Ale... nikdy jsme tam nebyli.
Není to skutečné.
Můžu?
Samozřejmě.
Je to velmi detailní.
„Daleko.“
Měla živou představivost.
Promiňte. Nevadí?
Ne, poslužte si, jestli to pomůže.
Mohlo by.
„Našli jsme ji.
„Starý dům na vřesovišti.“
Tak to říkal.
Někde, kde by ji nikdy nenašli.
Myslím, že jsme ji právě našli.
Vidíš? Není rozbitý.
Dneska ne.
Proč sis myslel, že je rozbitý? Vypadal rozbitý?
To jen nahrává naše hlasy.
Jen když tady maminka není.
Kdybych se s ní chtěla o něco podělit.
Není třeba se toho bát.
Promluvme si o věcech, co se mění.
Říkal jsi, že je ta ozdoba prasklá.
Co dál?
Ty květiny?
Jo, květiny se mění každý týden.
Dostávám čerstvé.
Někdy nejsou skutečné.
Co ještě vidíš?
Další děti.
Mluví s tebou?
Jsou v jiné smyčce.
Co to znamená?
To je tajemství.
My tu nemáme tajemství, Isaacu.
Vidíš je teď?
Proč ne?
Není mi zima.
Myslíš, že je to proto, že si povídáme?
Myslíš, že když budeme potichu, mohl bys je slyšet?
Zkusíme to?
Výborně.
Dobře. Tak zavři oči.
Měj je zavřené.
Pustím nějakou hudbu.
Teď můžeš poslouchat hudbu
nebo můžeš poslouchat hlasy.
A můžeš mi říct, jestli uslyšíš...
Isaacu?
Dobrý den.
Lucy.
Jak mu je?
Já...
Ahoj, zlatíčko. Jak to šlo?
Dobrá. Musíme jít. Maminka má zase zpoždění.
Jak to šlo?
Dobře.
Jo, myslím, že jsme udělali pokrok.
Dobrá. Můžeme to probrat po telefonu?
Slíbila jsem, že ho někam dovezu na pátou.
Samozřejmě.
Tak pojď, zlato.
-Co je to? -Promiň. Ano, díky. To je moje.
Děkuji, Isaacu.
Díky, Ruby.
Dobře, na viděnou za týden.
Tak nashle.
Nezapomeň si pyžamo.
Řekla jsem Debbie, že tam budeme v 5:30.
Skoro hotovo?
Máš vše, co potřebuješ?
Jsi v pořádku?
Ruby to ví.
Co ví?
O mně.
Co o tobě?
Ví, co se mnou je.
Nic s tebou není.
Chápeš?
Jsi perfektní.
Jsi zázrak.
Nechci být zázrak.
Máš to u Meredith rád, ne?
Mám to rád tady.
Já to vím.
Ale je to jen na dnešní noc, slibuju.
Já jen... Musím něco udělat.
Pak jsem celá tvoje. Navždy.
Ano. Teď odcházím.
Slyšíš to? To jsou moje vchodové dveře.
Přestaň si dělat do kalhot. Budu tam.
Řekl jsem, že tam budu.
Sakra!
NEBLOKOVAT
Jsi uvnitř?
Jo.
Dunn právě odešel.
Co měl na sobě?
Nic žlutého.
Projdu tady pokoje.
Hledáš elektrošrot, desky plošných spojů, elektroinstalace, pájecí soupravy.
Hledej chemikálie.
Hnojiva s dusičnanem amonným, plastické trhaviny.
Zkus zadní části skříní, volná prkna podlahy, podkroví.
Lucy?
10 SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ
Lucy?
Jo, vím, jak prohledat byt.
Mám notebook.
Je tu spousta krabic.
Smrdí?
Všechno smrdí.
Buď opatrná.
Je plná tenisek.
Asi padělky.
Musí jich být stovky.
Sakra.
-Co? -Tohle je drobný zločin.
Nezdá se mi to. Co když to není on?
Ne.
Ne, je to on.
Dostaneš se mu do počítače?
Má heslo.
Co je to za značku?
Já ne...
Nevidím značku.
Dobře, použij ten první z klíčenky.
Dobře, vydrž.
Připomeň mi to.
F12.
Ve kterém životě jsi hackoval počítače?
V žádném.
Koupil jsem to od čtrnáctiletého kluka v internetové kavárně.
Hádej, jaké má heslo?
Je to „heslo“?
Trefa na první pokus. Působivé.
Tak, Isaacu, je řada na tobě.
Dívám se na něco,
co začíná na... D.
Něco začínajícího na D.
D jako Debbie.
-Ne. -Ne?
Tak sebestředná, Debbie.
A co dlažba?
Isaacu?
Je to dlažba?
Ne.
Vydrž.
Ahoj.
Ano. U telefonu.
To je skvělá zpráva.
Pošlu ty papíry zítra.
Děkuju.
Na slyšenou.
Nashle.
Isaacu?
Zmizel.
Nedává to smysl.
Možná smazal historii vyhledávání.
Jeho heslo bylo heslo.
Nic na bomby.
Výbušné.
A co Rigbyho hračky?
Ne. Nic tu není.
Sjížděl ceny ojetých Subaru.
Poslal je chlapovi jménem French.
Cože?
Co je?
-Prodává to auto. -Kdy?
Tuhle sobotu, v 11:00.
Auto za hotovost, parkoviště Mornes Hill.
To je hned u hlavní ulice. Vedle Rigbyho.
Kupující je z Newcastlu.
Dělali...
Dělali spolu už obchody.
Je to náhoda.
Říkala jsi, že to auto někdo zapálil.
Vyhlásili jsme pátrání.
Věděli, že ho hledáme. Špatné místo, špatný čas.
Gideone, to není on.
Ne. Musí být.
Není.
Podělala jsem to.
Bože.
Co je?
Vrátil se.
-Isaacu? -Isaacu!
Isaacu!
-Isaacu! -Mami!
Panebože.
Meredith, jdi s tátou.
Tak pojď, zlato.
-Je v pořádku? -Neboj. Bude to dobré.
Co se stalo, Isaacu?
Co se stalo?
Kousl mě.
Co tě kouslo?
Ten pes.
Kam šel?
Ona ho odehnala.
Kdo?
Isaacu, kdo ho odehnal?
Máma.
Ne, jen... Poslouchej, ano?
To není datum, co jsme se dohodli.
Konec týdne. Řekli jsme konec týdne.
Podívej, vrátím mu to s úrokem.
Tak si neseď na uších a poslouchej, jo?
Sobota, to není zítra, ale pozítří, v sobotu.
Prodávám káru za 15 táců.
Je to všechno jeho.
Poslouchej, ty hluchej kreténe.
On dostane zaplaceno, až dostanu zaplaceno já.
Patnáct táců a jsme srovnaní.
Jestli sem pošle ty děcka,
odvezou je v pytlích na odpadky.
Funguj.
Funguj, sakra!
Sakra!
VOLÁ DEBBIE
Kdo sakra jsi?
Jak ses sem dostala?
Ty jsi od Biancy? Myslíš, že mě můžeš okrást?
Ne, nejsem! Nejsem!
-Jak se jmenuješ? -Bože.
Prosím, pusť mě. Prosím.
Nikam nejdeš.
-Co máš? -Ne...
Co jsi vzala?
Sakra!
Otevři ty dveře.
Otevři ty zasraný dveře!
Já tě kurva zabiju.
Jsi kurva mrtvá!
Překlad titulků: Vladimír Vedra
Kreativní dohled Vít Bezdíček
Downloaded from - MoviesMod.day