Downloaded from - MoviesMod.day
‫פרק זה עוסק בסוגיות רגישות, כולל התאבדות.‬
‫יש לנקוט שיקול דעת בצפייה.‬
‫שעת השטן‬
‫אין זיהוי של מספר הרישוי.‬
‫מצלמות התנועה קלטו אותו פעמיים בכביש ניו פארק.‬
‫בשעה 10:38, בנסיעה מערבה בכיוון הרחוב הראשי.‬
‫בשעה 11:07, בנסיעה חזרה בכיוון ההפוך.‬
‫התזמון מתאים לפיצוץ בחנות הצעצועים.‬
‫הגיוני שהשתמש במכונית גנובה.‬
‫- ידוע מתי נגנבה? - לא.‬
‫הבעלים הוא ג'ק גראהם.‬
‫גיל 22, בן עשירים.‬
‫השתכר וקפץ מחומה.‬
‫מישהו גנב את המכונית בזמן שחיברו לו את הרגליים,‬
‫מתישהו במהלך שמונת הימים האחרונים.‬
‫נסרוק את השכונה שלו.‬
‫לא ייתכן שזה צירוף מקרים. אם נמצא את הגנב, נמצא את מטמין הפצצה.‬
‫קצת מפואר מדי בשביל רכב מילוט, לא?‬
‫קראת את הפרופיל. הוא על טייס אוטומטי.‬
‫בלתי מנוצח. הוא חושב שיעשה מה שירצה.‬
‫אין טעם לחפש סיבים. הכול הפך לאפר.‬
‫אבל מצאנו טביעת רגל.‬
‫מידה 45. נעל ספורט. דגם רחב.‬
‫נהדר. זה מצמצם את הרשימה.‬
‫נוכל לבקש עוד פרטים.‬
‫סובארו כחולה. קפוצ'ון צהוב.‬
‫אולי מישהו מכיר או ייזכר במשהו.‬
‫ואולי הוא זאב בודד.‬
‫גר באמצע שום מקום, מנותק. חסר פנים.‬
‫כן, אבל שווה לנסות.‬
‫שווה לנסות. תודה, בויד.‬
‫להתראות.‬
‫את חושבת שהיא תמצא משהו?‬
‫לא.‬
‫לא בגלגול הזה.‬
‫המשטרה מציעה פרס של 10,000 ליש"ט במצוד אחר הרוצח הסדרתי גדעון שפרד‬
‫לעזאזל!‬
‫איזה זין.‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל, הכול בסדר.‬
‫את פשוט חולמת חלום רע.‬
‫שנינו חולמים.‬
‫פשוט...‬
‫בואי... בואי ניכנס, בסדר?‬
‫בדיוק.‬
‫אלוהים.‬
‫שבי שם. אל תזוזי.‬
‫אמצא לך שמיכה.‬
‫מי... מי זה?‬
‫מי...‬
‫מי... זה?‬
‫הוא רק זליגה.‬
‫הד.‬
‫הוא לא כאן.‬
‫ואנחנו כן?‬
‫אלה... הזיכרונות שלי.‬
‫שהועברו מהמקום שבו הם אמורים להיות.‬
‫נותקו מהרצף שלהם.‬
‫לפעמים, כשאני מאבד את עצמי...‬
‫כשהכאוס משתלט...‬
‫נדמה שהם נעלמים.‬
‫נדמה שהקופסה ריקה.‬
‫אבל היא לא ריקה.‬
‫וגם את לא.‬
‫בכל פעם אני קובר אותה במקום שבו לא ימצאו אותה לעולם.‬
‫היא הגיבוי שלי.‬
‫העוגן שלי.‬
‫מה קברת שם, סילביה?‬
‫מה חיפשת באדמה?‬
‫שלום!‬
‫היי, אימא.‬
‫עדיין כלום.‬
‫הוא יגיע. בקרוב.‬
‫בעל המכונית בבית החולים.‬
‫בדקתי. שני קרסוליים שבורים, אין סטיות.‬
‫הוא באותו נתיב.‬
‫יופי.‬
‫אימא?‬
‫את בסדר? אמרת משהו?‬
‫מצאתי אותה בגינה אתמול בלילה.‬
‫היא יצאה לשוטט.‬
‫בערך ב-03:30.‬
‫מה היא עשתה?‬
‫חפרה.‬
‫היא קברה שם משהו.‬
‫לפני הרבה זמן.‬
‫מה?‬
‫זיכרון.‬
‫אבל שימושי.‬
‫הוא בשקית.‬
‫לא יכולתי.‬
‫ניסרתי את הקנה.‬
‫כך קל יותר להסתיר אותו.‬
‫אמרת שהיא לא תעשה בעיות.‬
‫נכון. פשוט תנעל את הדלת.‬
‫תוודא שהיא לא תצא.‬
‫בחייך, גדעון.‬
‫אם היא נשארת, את צריכה לעשות משהו בשבילי.‬
‫בסדר.‬
‫מציעים פרס למי שיסגיר אותי,‬
‫ויש לנו ארבעה ימים למצוא את מטמין הפצצה.‬
‫אם איזו מצלמה תקלוט את הפרצוף שלי,‬
‫הכול ייגמר.‬
‫זה אומר שאסור לי לצאת מכאן.‬
‫לפחות עד שנהיה בטוחים.‬
‫אתה רוצה שאני אשחק בבלשים.‬
‫תמשיכי מהנקודה שהפסקת.‬
‫תמצאי את הגנב.‬
‫תמצאי את מטמין הפצצה.‬
‫לוסי?‬
‫אתה מבקש ממני לרגל אחר רוצח המונים.‬
‫אני פשוט...‬
‫ייתכן שתצטרכי לעשות יותר מזה.‬
‫תצטרכי להגן על עצמך.‬
‫"הרפתקן אלמוני, בידך הבחירה‬
‫"אם בפני סכנה תעמוד בגבורה‬
‫"או לנצח תתהה, עד אובדן השפיות‬
‫"אילו פעלת, איך הייתה המציאות".‬
‫אני צריכה להכין ארוחת ערב.‬
‫עוד שני עמודים.‬
‫אחד. אבל תורך לקרוא.‬
‫מה זה?‬
‫מרדית עשתה לי את זה.‬
‫היא אמרה שמותר כי זה לא נשאר לתמיד.‬
‫גם את יכולה לקבל.‬
‫היא הראתה לי מה לעשות.‬
‫עכשיו צריך לחכות.‬
‫- כמה זמן? - שלושים שניות.‬
‫זה הכול?‬
‫כמה היא נתנה לך?‬
‫שבעה. שיהיו לי אחרי שזה ירד.‬
‫אתה שמח.‬
‫זה משום שמרדית היא החברה שלך?‬
‫היא לא החברה שלי.‬
‫לא, אני יודעת.‬
‫היא ידידה שלך.‬
‫אולי הידידה הכי טובה?‬
‫את הידידה הכי טובה שלי.‬
‫מוזר, אך אמיתי.‬
‫תופעות בלתי מוסברות.‬
‫אירועים על-טבעיים.‬
‫אלו הסיפורים האמיתיים שלא הגיעו לכותרות,‬
‫שהם מטרידים מדי עבור הציבור.‬
‫הצטרפו אלינו הערב בעודנו מנסים להסביר את "הבלתי מוסברים".‬
‫מה זה?‬
‫תמשיך לצפות.‬
‫תשמור על ראש פתוח.‬
‫גלגול נשמות.‬
‫במשך מאות שנים, האנושות עוסקת בשאלה, האם יש חיים לאחר המוות?‬
‫אולי התשובה טמונה במדע.‬
‫אולי היא טמונה בדת.‬
‫ואולי היא טמונה בבית של משפחה‬
‫ברחוב שקט בעיירת השוק האקרידג'.‬
‫אוולין וייסמן החלה את חייה כתינוקת מאושרת.‬
‫פעוטה מבריקה וסקרנית.‬
‫אך זמן קצר לאחר שלמדה להרכיב משפטים שלמים,‬
‫הוריה קלטו שמשהו לא תקין.‬
‫היא החלה לדבר על דברים שזכרה.‬
‫דברים שעדיין לא קרו.‬
‫חשבנו שזה שום דבר.‬
‫ככה זה אצל ילדים, לא?‬
‫דמיון.‬
‫מה את מציירת, אוולין?‬
‫שחזור‬
‫מה זה אמור להיות?‬
‫מוות.‬
‫כשהייתה בת שלוש...‬
‫היא הייתה מבקשת לשחק בבית הוורוד.‬
‫היינו שואלים, "איזה בית ורוד? אין שום בית ורוד".‬
‫ואז, יום אחד, השכנים עשו סדר בבית,‬
‫והביאו לנו בית בובות ורוד,‬
‫והפנים שלה הוארו, והיא אמרה, "הנה הוא!"‬
‫זה קרה שנתיים לאחר מכן.‬
‫אחרי שעברנו לעיר אחרת.‬
‫מגיל צעיר, אוולין הייתה מדברת על עזיבה,‬
‫ומתלוננת שהיא לא נמצאת במקום שבו היא אמורה להיות.‬
‫שכולם היו אמורים למות בתאונת דרכים‬
‫בחמישה בספטמבר 1977.‬
‫זה התאריך ששפרד ציין בהקלטות.‬
‫התאריך המדויק.‬
‫מאיפה זה הגיע?‬
‫חיפשתי בגוגל כל דבר שיקשר את השם אוולין‬
‫להישנות, גלגול נשמות, לולאות זמן.‬
‫אולי נוכל לאתר את המשפחה.‬
‫לקבל תשובות.‬
‫מה שמעניין אותי...‬
‫זה מאיפה לוסי צ'יימברס השיגה את השם?‬
‫אולי היא נכנסה לאותה מחילת ארנב כמוך.‬
‫אני יודעת שאתה רוצה לבטוח בה, אבל...‬
‫רוצה. זה לא אומר שאני בוטח.‬
‫אז תזמן אותה לחקירה.‬
‫רק אם יהיה לנו משהו מוצק.‬
‫- אבל... - אם אאשים את לוסי, היא תיכנס למגננה.‬
‫עדיף שהיחסים יישארו חבריים.‬
‫כמה חבריים?‬
‫אני מצטערת, ראבי, אבל זה מסוכן.‬
‫- היא חשודה. - לא נכון.‬
‫היא דרושת חקירה.‬
‫נכון.‬
‫זו הסיבה שאתה מבלה איתה כל כך הרבה?‬
‫כדי לחקור.‬
‫מה יקרה אם מישהו יגלה?‬
‫יגלו רק אם את תספרי.‬
‫והיא לא מסוכנת.‬
‫תצמידי למותן.‬
‫כדי לא לנקוע את כף היד.‬
‫תני.‬
‫כשהוא טעון הוא יורה.‬
‫אל תכווני אל מה שלא תרצי להרוג.‬
‫אני לא רוצה להרוג אף אחד.‬
‫זה לא עובד ככה. זה הוא או הקורבנות שלו.‬
‫תנסי שוב.‬
‫תצמידי למותן.‬
‫אני בהיריון.‬
‫את בטוחה?‬
‫זה מאוד לא סביר.‬
‫ועדיין.‬
‫את יודעת ממי?‬
‫ראבי.‬
‫הוא יודע?‬
‫עדיין לא.‬
‫אני לא יכולה לשבת בכלא.‬
‫אני ישבתי.‬
‫עשרים וחמש שנים.‬
‫זה הזמן שאילצת אותי לחכות.‬
‫לחכות לזה. להזדמנות הזו, לסגירת החשבון.‬
‫זה מה שביקשת. זה מה שנתתי לך.‬
‫זו לא הייתי אני.‬
‫היא לא הייתה אני.‬
‫לא הייתה לה אימא. לא היה לה בן.‬
‫ישנם לילות שבהם אני תוהה אם אני משתגעת.‬
‫ואז אני חושבת, "לא,‬
‫"אנשים משוגעים לא יודעים שהם משוגעים".‬
‫אז אני מפסיקה לתהות.‬
‫אני אומרת לעצמי שאני עושה את הדבר הנכון, שאני לא משוגעת.‬
‫שזה בדיוק מה שעושים אנשים משוגעים.‬
‫ואז אני שוב תוהה אם אני משוגעת.‬
‫ואז זה פשוט מתחיל להסתובב במעגלים‬
‫עד שאני נרדמת וחולמת על כל מי שעומד למות.‬
‫אני לא יודע בדיוק מה עומד לקרות,‬
‫אבל אני יודע שלא תברחי מזה.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫כי את לא כזאת.‬
‫צעצועי ריגבי‬
‫צריך לחתום.‬
‫כן.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫זה שיר טוב מאוד, אייזק.‬
‫כתב יד מצוין. כתיב מושלם.‬
‫מישהו עזר לך איתו?‬
‫מאיפה קיבלת את הרעיון?‬
‫חשבתי עליו.‬
‫חשבת עליו לגמרי בעצמך?‬
‫לא משהו שראית בטלוויזיה?‬
‫או שמעת מאיזה מבוגר?‬
‫אימא יודעת עליו.‬
‫"שעת השטן".‬
‫מהי שעת השטן, אייזק?‬
‫זה מאוחר בלילה.‬
‫כשיש לנו חלומות רעים.‬
‫כשאנחנו מפחדים.‬
‫יש לך חלומות רעים לעיתים קרובות?‬
‫דברים תמיד נראים מפחידים יותר בלילה, נכון?‬
‫לפעמים זה קורה ביום.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אסור לי לדבר על זה.‬
‫מותר לך תמיד לדבר איתי.‬
‫זה סוד?‬
‫זה לא סוד אם אומרים לאנשים שזה סוד.‬
‫ככה אימא אומרת.‬
‫לאימא יש הרבה סודות?‬
‫אייזק...‬
‫אם הסודות של אימא גורמים לך להיות עצוב, או מפוחד,‬
‫אז עדיף שלא תשמור אותם.‬
‫אתה מבין?‬
‫אני תמיד כאן אם תצטרך אותי.‬
‫אני יכול ללכת לשחק עכשיו?‬
‫כמובן. סליחה.‬
‫- תודה שבאת לדבר איתי. - בבקשה.‬
‫זה נראה כמו מקום מתאים לצילומים.‬
‫מה דעתך?‬
‫כן, בוא. בוא נמצא כמה ציפורים נחמדות...‬
‫אני לא מרגיש טוב.‬
‫נמצא פארק אחר, טוב?‬
‫אימא?‬
‫כן.‬
‫אנחנו צריכים לנסוע מכאן.‬
‫למקום חם,‬
‫ויקר מדי.‬
‫ראבי.‬
‫אתה מדבר מתוך שינה.‬
‫סליחה.‬
‫חלמתי.‬
‫על מה?‬
‫לא יודע.‬
‫מה השעה?‬
‫מאוחר.‬
‫תחזור לישון.‬
‫"למקום..."‬
‫דיבורים מתוך שינה "למקום חם, ויקר מדי"‬
‫לעזאזל.‬
‫תדבר מהר. כולם ישנים.‬
‫לא כולם.‬
‫זה התחיל.‬
‫הסובארו הכחולה שלנו.‬
‫נגנבה לפני חצי שעה.‬
‫קלטת פרצוף?‬
‫קלטתי משהו.‬
‫היה לו מפתח.‬
‫ודאי גנב אותו מהבעלים.‬
‫ייתכן שהם מכירים זה את זה.‬
‫הבעלים עדיין מאושפז ולא יודע שמכוניתו נגנבה.‬
‫אולי את צריכה להיות זו שתספר לו.‬
‫למה שיסכים לדבר איתי?‬
‫כי את מפקחת בילוש לוסי צ'יימברס ממשטרת הארט ואלי,‬
‫ואת חוקרת פשע.‬
‫להתחזות לשוטרת.‬
‫אם איתפס, כמה זה, שישה חודשים בכלא?‬
‫יש לי הרגשה שתהיי די משכנעת.‬
‫קדימה, תכה אותי!‬
‫תכה אותי!‬
‫לעזאזל.‬
‫רגע.‬
‫שלום.‬
‫כן, מדבר.‬
‫לא, ויקטוריה נפטרה.‬
‫לפני שנתיים.‬
‫תודה.‬
‫כן, אני זוכר.‬
‫לא ממש. ויקטוריה היא שרצתה לעשות את זה.‬
‫למען האמת, אני לא התלהבתי מהרעיון.‬
‫המשטרה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הם יודעים איפה היא?‬
‫כמובן, אדבר איתם.‬
‫בשמחה. תגידי להם שאשמח לדבר איתם.‬
‫מה... עוד הם אמרו לך?‬
‫אבל יש להם קצה חוט?‬
‫לא, אני מבין.‬
‫טוב, אז אחכה לשמוע מכם.‬
‫תודה.‬
‫כן, תודה.‬
‫כן, להתראות.‬
‫סליחה?‬
‫רק שנייה, מותק.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫אני הבלשית צ'יימברס.‬
‫אני רוצה לשוחח עם אחד המטופלים שלכם. ג'ק גראהם.‬
‫ג'ק גראהם. בואי נבדוק.‬
‫את צריכה את אגף הולינגברוק.‬
‫תמשיכי במסדרון ותפני ימינה.‬
‫כן.‬
‫- יומיים, ועדיין... - אני יודעת.‬
‫לא, בית חולים ציבורי.‬
‫כן, דירוג טוב.‬
‫אלוהים, האוכל חרא.‬
‫חרא של בית תמחוי.‬
‫אבל התרופות נהדרות. יש לי כפתור פלא.‬
‫קליקטי-קליק.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫מר גראהם?‬
‫כן?‬
‫שמי לוסי... מפקחת בילוש לוסי צ'יימברס.‬
‫נוכל לשוחח?‬
‫כן, חרא.‬
‫חרא, סליחה, אתקשר שוב.‬
‫זה בקשר לדאגי?‬
‫כי אני לא קשור לזה בכלל.‬
‫למה אתה לא קשור?‬
‫הוא חירבן בפח של מישהו.‬
‫אמרתי לו שלא יעשה את זה, אבל הוא בכל זאת עשה.‬
‫- אתה רוצה לבוא איתי? - תודה, כן.‬
‫לא, לא בגלל זה אני כאן.‬
‫מר גראהם, תוכל לאשר שאתה הבעלים‬
‫של סובארו אימפרזה כחולה,‬
‫בעלת מספר רישוי קיי-איי-ג'י-1250?‬
‫כן.‬
‫למה?‬
‫המכונית נגנבה אתמול בלילה.‬
‫מה?‬
‫זה נקלט במצלמת הדרך של אחד השכנים שלך.‬
‫מה עשו? שברו חלון?‬
‫נראה שלגנב היה מפתח.‬
‫איבדת את אחד המפתחות?‬
‫לעזאזל.‬
‫חשבתי שהוא הלך לאיבוד בפאב.‬
‫מישהו כייס אותך.‬
‫הוא היה צריך להתקרב אליך.‬
‫אולי אתה מזהה אותו?‬
‫לעזאזל! לא.‬
‫אתה מכיר אותו?‬
‫זה סטיב דאן.‬
‫זה היה חייב להיות, נכון? זה היה חייב להיות, לעזאזל...‬
‫מי זה סטיב דאן?‬
‫הוא הולך לפאב "דה מייסון".‬
‫חושבים שהוא הסתובב עם כנופיה.‬
‫הוא נכנס לחובות. תמיד גונב דברים.‬
‫משוגע לגמרי.‬
‫בעל הבית חושש להעיף אותו.‬
‫מה האידאולוגיה שלו?‬
‫המה שלו?‬
‫השקפת העולם שלו.‬
‫לא יודע. אנחנו לא חברים.‬
‫אבל אתה בטוח שזה הוא?‬
‫בסדר.‬
‫נמשיך לבדוק את זה, ונעדכן אותך במה שנגלה.‬
‫כן, תודה.‬
‫תודה על הזמן שלך, מר גראהם.‬
‫תיזהרי אם את מנסה לתפוס אותו.‬
‫הוא משוגע לגמרי.‬
‫מסגרתי את כולן.‬
‫ויקטוריה לא רצתה אותן בבית.‬
‫אבל כולן עדיין כאן, איפשהו.‬
‫בתוך הבלגן.‬
‫מנסה לתקן את האופניים האלה.‬
‫בשביל הנכדה שלי.‬
‫כמה מזה היה נכון?‬
‫מהסיפור בטלוויזיה?‬
‫הכול. כל מילה.‬
‫אמרו שהמצאנו בשביל תשומת לב. כדי להופיע בטלוויזיה.‬
‫אבל אני בכלל לא רציתי להשתתף בתוכנית.‬
‫אני לא... לא אוהב לדבר על זה.‬
‫סליחה.‬
‫לא, זה...‬
‫מתי ראית את אוולין לאחרונה?‬
‫ב-21 בנובמבר, 1986.‬
‫והיא פשוט עזבה?‬
‫כן.‬
‫היא אמרה שלום,‬
‫ו...‬
‫בבוקר ההוא... היא עבדה במשרה חלקית.‬
‫חשבנו שהמצב משתפר.‬
‫אז, מיד לפני שיצאה למשמרת,‬
‫היא הסתובבה אלינו ואמרה, "אני לא אמורה להיות כאן".‬
‫ויקטוריה שאלה למה היא מתכוונת.‬
‫והיא אמרה שהיא חייבת להתרחק מהרעש.‬
‫מההדים. היא פשוט הייתה חייבת ללכת.‬
‫לא ניסית לעצור אותה?‬
‫חשבנו שהיא סתם מאיימת.‬
‫היא אמרה דברים כאלה לפני כן, אבל תמיד הייתה חוזרת הביתה.‬
‫רק שהפעם היא לא חזרה.‬
‫מה עוד היא אמרה?‬
‫משהו בקשר למקום שאליו היא הולכת?‬
‫למקום שקט.‬
‫הרחק הרחק.‬
‫מקום שיהיה רק בשבילה.‬
‫אבל ניסינו למצוא אותה.‬
‫פשוט... לא ידענו מאיפה להתחיל.‬
‫סליחה. אני מצטער.‬
‫סליחה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫סליחה שהעלינו שוב את כל זה.‬
‫זה לא באמת נשכח אי פעם.‬
‫היינו מדברים עליה כל יום.‬
‫היא עזבה כי לא הצלחנו להבין אותה.‬
‫וכל מה שרצינו היה להבין.‬
‫תיזהרי שם.‬
‫סליחה, התכוונתי לנקות את זה.‬
‫היא ציירה את זה?‬
‫כן.‬
‫זה... מ"התקופה השחורה" שלה.‬
‫לא כולם מתחברים לזה.‬
‫אבל מה אני יכול לעשות, אני לא יכול לזרוק אותם.‬
‫הם חלק ממנה.‬
‫אבל זה כבר טוב יותר.‬
‫כאן היא ציירה את מפרץ פורלוק.‬
‫היינו שוכרים שם בקתה.‬
‫- זה יפה מאוד. - כן.‬
‫כן, היא אהבה לצייר. יותר מהכול.‬
‫אמרה שזה עוזר לה להבין את העולם.‬
‫וזה?‬
‫זה אחד הטובים ביותר שלה.‬
‫ויקטוריה שנאה אותו.‬
‫- למה? - הוא הדאיג אותה.‬
‫אוולין ציירה אותו מהזיכרון.‬
‫אבל... מעולם לא היינו שם.‬
‫הוא לא אמיתי.‬
‫אפשר?‬
‫בהחלט.‬
‫הוא מפורט מאוד.‬
‫"הרחק הרחק".‬
‫היה לה דמיון עשיר.‬
‫סליחה. אפשר?‬
‫כן. בבקשה, אם זה מועיל.‬
‫זה עשוי להועיל.‬
‫"מצאנו לה‬
‫"בית ישן באזור לא מיושב."‬
‫זה מה שהוא אמר.‬
‫במקום שלא ימצאו אותה לעולם.‬
‫נראה לי שכרגע מצאנו.‬
‫אתה רואה? היא לא מקולקלת.‬
‫היום לא.‬
‫למה חשבת שהיא מקולקלת? היא נראתה מקולקלת?‬
‫זה מקליט את הקולות שלנו.‬
‫רק כשאימא לא בחדר.‬
‫למקרה שארצה לשתף אותה במשהו.‬
‫אל תדאג בקשר אליו.‬
‫בואו נדבר על דברים שמשתנים.‬
‫אמרת שהקישוט הזה סדוק.‬
‫מה עוד?‬
‫הפרחים?‬
‫כן, הפרחים מתחלפים כל שבוע.‬
‫אני קונה פרחים חדשים.‬
‫לפעמים הם לא אמיתיים.‬
‫מה עוד אתה רואה?‬
‫ילדים אחרים.‬
‫הם מדברים איתך?‬
‫הם נמצאים בלולאה אחרת.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זה סוד.‬
‫כאן אין לנו סודות, אייזק.‬
‫אתה רואה אותם עכשיו?‬
‫למה לא?‬
‫לא קר לי.‬
‫אתה חושב שזה משום שאנחנו מדברים?‬
‫אם נהיה שקטים ממש, נראה לך שתוכל לשמוע אותם?‬
‫אולי ננסה?‬
‫בסדר, נהדר.‬
‫בסדר. עצום את עיניך.‬
‫תשאיר אותן עצומות.‬
‫אשמיע מוזיקה.‬
‫אתה יכול להאזין למוזיקה,‬
‫או שתקשיב לקולות.‬
‫ותוכל להגיד לי אם תשמע...‬
‫אייזק?‬
‫היי.‬
‫לוסי.‬
‫מה שלומו?‬
‫אני...‬
‫היי, מותק. מה שלומך?‬
‫יופי. בסדר, אנחנו חייבים ללכת. שוב אנחנו מאחרים בגלל אימא.‬
‫איך היה?‬
‫בסדר גמור.‬
‫כן, אני חושבת שהייתה לנו פריצת דרך.‬
‫יופי. אכפת לך לעדכן אותי בטלפון?‬
‫הבטחתי להביא אותו לאנשהו עד 17:00.‬
‫כמובן.‬
‫קדימה, יקירי.‬
‫- מה זה? - סליחה, תודה. זה שלי.‬
‫תודה, אייזק.‬
‫תודה, רובי.‬
‫להתראות בשבוע הבא.‬
‫להתראות.‬
‫אל תשכח את הפיג'מה.‬
‫אמרתי לדבי שנגיע עד 17:30.‬
‫אתה מוכן?‬
‫לקחת כל מה שאתה צריך?‬
‫הכול בסדר?‬
‫רובי יודעת.‬
‫מה רובי יודעת?‬
‫עליי.‬
‫מה היא יודעת עליך?‬
‫היא יודעת מה לא בסדר איתי.‬
‫הכול בסדר איתך.‬
‫אתה מבין?‬
‫אתה מושלם.‬
‫אתה נס.‬
‫אני לא רוצה להיות נס.‬
‫אתה אוהב להיות אצל מרדית, נכון?‬
‫אני אוהב להיות כאן.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל זה רק ללילה הזה, אני מבטיחה.‬
‫פשוט... יש משהו שאני חייבת לעשות.‬
‫אחר כך אהיה כולי שלך. לנצח.‬
‫כן. אני יוצא עכשיו.‬
‫שמעת את זה? זו דלת הכניסה שלי.‬
‫תפסיק לפחד. אני אגיע.‬
‫אמרתי שאגיע!‬
‫לעזאזל!‬
‫שמור מרחק‬
‫נכנסת?‬
‫כן.‬
‫דאן בדיוק יצא.‬
‫מה הוא לבש?‬
‫שום דבר צהוב.‬
‫אבדוק את החדרים.‬
‫חפשי פסולת אלקטרונית, מעגלים מודפסים, חוטים, ערכות הלחמה.‬
‫בדקי אם יש חומרים כימיים.‬
‫דשני אמוניום חנקתי, חומר נפץ פלסטי.‬
‫בדקי בגב הארונות, לוחות רצפה רופפים, עליית הגג.‬
‫לוסי?‬
‫מידה 45‬
‫לוסי?‬
‫אני יודעת איך עורכים חיפוש.‬
‫מצאתי מחשב נייד.‬
‫יש הרבה קופסאות.‬
‫יש להן ריח?‬
‫הכול מדיף ריח.‬
‫תיזהרי.‬
‫יש כאן המון נעלי ספורט.‬
‫חיקויים, אני חושבת.‬
‫נראה שיש כאן מאות.‬
‫חרא.‬
‫- מה? - זה לא פשע חמור.‬
‫זה לא מתאים. מה אם זה לא הוא?‬
‫לא.‬
‫לא, זה הוא.‬
‫את יכולה לפתוח את המחשב?‬
‫יש לו סיסמה.‬
‫מי היצרן שלו?‬
‫אני לא מצליחה...‬
‫אני לא רואה שם.‬
‫בסדר, חברי את ההתקן הנישא.‬
‫בסדר, חכה רגע.‬
‫תזכיר לי.‬
‫אף-12.‬
‫איזה מחזור חיים בילית בפריצה למחשבים?‬
‫אף אחד.‬
‫קניתי את זה מילד בן 14 באיזה קפה אינטרנט.‬
‫נחש מה הסיסמה שלו?‬
‫"סיסמה"?‬
‫הצלחת בניסיון הראשון. מרשים.‬
‫קדימה, אייזק, תורך.‬
‫אני רואה בעיני הקטנה‬
‫משהו שמתחיל ב... כ'.‬
‫משהו שמתחיל ב-כ'.‬
‫כ'... כאן.‬
‫- לא. - לא?‬
‫את כל כך מרוכזת בעצמך, דבס.‬
‫אולי כביש?‬
‫אייזק?‬
‫זה כביש?‬
‫לא.‬
‫חכו רגע.‬
‫היי.‬
‫כן. מדברת.‬
‫אלו חדשות נהדרות.‬
‫אשלח את הניירות מחר.‬
‫תודה.‬
‫נדבר בקרוב.‬
‫להתראות.‬
‫אייזק?‬
‫הוא נעלם.‬
‫שום דבר לא נראה הגיוני.‬
‫אולי הוא ניקה את היסטוריית החיפושים.‬
‫הסיסמה שלו היא "סיסמה".‬
‫שום דבר שקשור לפצצה.‬
‫חומר נפץ.‬
‫אולי "צעצועי ריגבי"?‬
‫לא. אין כאן כלום.‬
‫הוא בדק מחירים של מכוניות סובארו משומשות.‬
‫הוא שלח אותם לבחור ששמו פרנץ'.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫- הוא מציע את המכונית למכירה. - מתי?‬
‫בשבת הקרובה ב-11:00.‬
‫"רכב במזומן", חניון מורנס היל.‬
‫זה בסמוך לרחוב הראשי. מאחורי "ריגבי".‬
‫הקונה הוא מניו קאסל.‬
‫הם עשו...‬
‫הם כבר עשו עסקים בעבר.‬
‫זה צירוף מקרים.‬
‫אמרת שמישהו הצית את המכונית.‬
‫הפצנו הודעה במערכת.‬
‫הם ידעו שאנחנו מחפשים אותה. במקום ובזמן לא נכונים.‬
‫גדעון, זה לא הוא.‬
‫לא, זה חייב להיות הוא.‬
‫זה לא.‬
‫פישלתי.‬
‫אלוהים.‬
‫מה קרה?‬
‫הוא חזר.‬
‫- אייזק? - אייזק?‬
‫אייזק!‬
‫- אייזק! - אימא!‬
‫אלוהים!‬
‫מרדית, לכי עם אבא.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫- הוא בסדר? - אל תדאגי. הוא יהיה בסדר.‬
‫מה קרה, אייזק?‬
‫מה קרה?‬
‫הוא נשך אותי.‬
‫מי נשך אותך?‬
‫הכלב.‬
‫לאן הוא הלך?‬
‫היא גירשה אותו.‬
‫מי?‬
‫אייזק, מי גירשה אותו?‬
‫אימא.‬
‫לא, פשוט... תקשיב, לעזאזל.‬
‫זה לא התאריך שקבענו.‬
‫סוף השבוע. אמרנו בסוף השבוע.‬
‫אחזיר לו את זה עם ריבית.‬
‫רק תפתח את האוזניים שלך לשנייה ותקשיב.‬
‫יום שבת, זה לא מחר אלא מחרתיים, שבת.‬
‫אני מוסר מנוע עבור 15,000.‬
‫כולו שלו.‬
‫אולי תקשיב, חירש דפוק?‬
‫הוא יקבל תשלום כשאני אקבל תשלום.‬
‫15,000, והחשבון סגור.‬
‫ואם הוא ישלח את הילדים האלה,‬
‫הם יצאו מכאן בשקיות אשפה.‬
‫תעבוד.‬
‫תעבוד, לעזאזל!‬
‫תעבוד, לעזאזל.‬
‫חרא!‬
‫שיחה נכנסת דבי‬
‫מי את, לעזאזל?‬
‫איך נכנסת?‬
‫את אחת החברות של ביאנקה? את חושבת שתוכלי לגנוב ממני?‬
‫לא, אני לא!‬
‫- איך קוראים לך? - אלוהים.‬
‫בבקשה, תן לי ללכת. בבקשה.‬
‫את לא הולכת לשום מקום.‬
‫- מה לקחת? - לא...‬
‫מה לקחת?‬
‫לעזאזל!‬
‫תפתחי את הדלת.‬
‫תפתחי את הדלת המזדיינת!‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫את מתה!‬
‫תרגום כתוביות: הגר עידן‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬
Downloaded from - MoviesMod.day