Downloaded from - MoviesMod.day
У цій серії йдеться про самогубство.
Перегляд на ваш розсуд.
ГОДИНА ДИЯВОЛА
Номер не розпізнано.
Двічі був на дорожніх камерах на Нью-Парк-роуд.
О 10.38 їхав на захід до головної вулиці.
Об 11.07 повертався назад іншим шляхом.
Час збігається із вибухом в іграшковій крамниці.
Зрозуміло, що він використав крадену машину.
- Ми знаємо, коли її вкрали? - Ні.
Власник — Джек Ґрегем.
Двадцять два роки, багатій.
Нажерся і стрибнув зі стіни.
Хтось вкрав машину, поки його ноги збирали,
протягом останніх восьми днів.
Ми перевіримо його район.
Це не може бути збігом. Знаходимо злодія. Знаходимо терориста.
Заяскраво як для машини для втечі.
Ти читав опис. Він на автопілоті.
Невразливий. Думає, може робити що хоче.
Немає сенсу збирати волокна. Там попіл.
Але ми знайшли відбиток ноги.
Кросівки. 45 розмір. Широка нога.
Чудово. Це звужує пошук.
Дамо запит на інформацію.
Синій «субару». Жовте худі.
Примітно. Може, його знають.
Або він самітник.
Живе в глушині. Відрізаний від світу. Безликий.
Так, проте спробувати варто.
Варто. Дякую, Бойд.
Бувай.
Думаєш, щось знайде?
Ні.
Не в цьому житті.
ПОЛІЦІЯ ОБІЦЯЄ ВИНАГОРОДУ 10 000 ФУНТІВ ЗА СЕРІЙНОГО ВБИВЦЮ ГІДЕОНА ШЕПАРДА
Трясця! Чорт.
Дідько.
Курва!
До біса, усе гаразд.
Тобі просто наснився кошмар.
Нам обом.
Просто…
Ходімо… Ходімо всередину, добре?
Отак.
Боже.
Сядь тут. Не рухайся.
Я знайду тобі ковдру.
Хто… хто це?
Хто… хто…
Хто… хто це?
Просто сплеск.
Відлуння.
Його тут немає.
А ми є?
Це… мої спогади.
Забрані звідти, де мали би бути.
Вирвані з їхньої безперервності.
Іноді, коли я знетямлююся…
коли хаос відступає…
вони ніби зникають.
Коробка здається порожньою.
Але вона не порожня.
Так само й ти.
Я завжди закопую цю коробку там, де її не знайдуть.
Це запасний рятунок.
Мій якір.
Що ти там закопала, Сильвіє?
Що ти відкопувала?
Привіт?
Привіт, мамо.
Нічого поки.
Він прийде. Скоро.
Власник у лікарні.
Я перевіряла. Два коліна зламані, без відхилень.
Він на тому ж шляху.
Добре.
Мамо?
Усе гаразд? Ти щось сказала?
Я знайшов її вчора вночі в саду.
Вона там блукала.
Близько 3.30.
Що вона робила?
Копала.
Вона щось закопала там.
Дуже давно.
Що?
Спогад.
Корисний.
Він у цьому пакеті.
Я не змогла.
Я відпиляв дуло.
Так легше приховати.
Ти казала, вона не буде проблемою.
Не буде. Замикай двері.
Щоб вона точно не вийшла.
Та годі, Гідеоне.
Вона лишається тут, ти робиш дещо для мене.
Гаразд.
За мій арешт дають винагороду.
І в нас чотири дні, щоб знайти терориста.
Якщо я покажу обличчя не тій камері,
усе скінчено.
Я не можу вийти звідси.
Поки ми не впевнені.
Хочеш, щоб я вдала детективку.
Почни, де скінчила.
Знайди злодія.
Знайди терориста.
Люсі?
Ти просиш стежити за масовим убивцею.
Я просто…
Може, більше, ніж стежити.
Ти маєш захистити себе.
«Авантюрний Незнайомцю, обирай, не стій далеко.
Вдар у дзвін і наразися на негайну небезпеку.
Або думай, поки роздум цей твій розум не затьмарив.
Що було б, аби тоді ти у той дзвін таки ударив».
Так. Маю готувати вечерю.
Ще дві сторінки.
Одну, але твоя черга читати.
Що це?
Це Мередіт зробила.
Вона сказала, що можна, бо не назавжди.
Ти теж можеш собі зробити.
Вона мені показала як.
Тепер треба зачекати.
- Скільки? - Пів хвилини.
Це все?
Скільки вона дала?
Сім. Щоб міняти, коли зітруться.
Ти щасливий.
Це тому, що Мередіт твоя дівчина?
Вона не моя дівчина.
Ні. Я знаю. Знаю.
Вона твоя подруга.
Може, найкраща подруга?
Ти моя найкраща подруга.
Дивно, але реально.
Непояснюваний феномен.
Паранормальні явища.
Це реальні історії, які не виносили в заголовки,
бо вони надто тривожні для публіки.
Приєднуйтеся до нас, спробуємо розкрити «Нерозкриті справи».
Що це?
Просто дивися далі.
З відкритим розумом.
Реінкарнація.
Століттями людство ставило собі запитання: чи є життя після смерті?
Може, відповідь лежить у царині науки.
Може, вона в релігії.
Або, можливо, вона в сімейному домі
на тихій вулиці в ринковому містечку Гекрідж.
Евелін Вайзман почала життя щасливим немовлям.
Яскравою і допитливою малою.
Але невдовзі після того, як вона почала говорити реченнями,
її батьки помітили, що щось не так.
Вона почала говорити про те, що пам'ятала.
Те, що ще не сталося.
Ми думали, що це дрібниці.
Це ж просто діти.
Уява.
Що ти малюєш, Евелін?
РЕКОНСТРУКЦІЯ
Що це має бути?
Смерть.
Коли їй було три…
вона спитала, чи можна гратися з рожевим домом.
Ми сказали: «Яким рожевим домом? Рожевого дому немає».
А потім одного дня сусіди викидали зайве
і винесли на вулицю рожевий ляльковий дім,
її обличчя засяяло, і вона сказала: «Ось він, ось!»
Це сталося через два роки.
Ми переїхали в інше місто.
З раннього віку Евелін говорила про відхід,
скаржилася, що вона не там, де має бути.
Що вони всі мали померти в автотрощі
п'ятого вересня 1977-го року.
Цю дату Шепард згадував на плівках.
Саме цю дату.
Звідки це в тебе?
Я ґуґлила все, пов'язане з іменем Евелін,
повторенням, реінкарнацією, часовими петлями.
Може, ми зможемо відстежити сім'ю.
Отримати відповіді.
От що я хочу знати.
Звідки Люсі Чемберс знає це ім'я?
Може, пішла в ту саму кролячу нору.
Я знаю, що ти хочеш їй вірити, але…
Я хочу. Це не означає, що вірю.
То приведи її на допит.
Коли знайдемо щось вагоме.
- Але… - Я звинувачу Люсі, вона захищатиметься.
Краще, щоб усе було дружньо.
Як дружньо?
Мені шкода, Раві, але це небезпечно.
- Вона підозрювана. - Ні.
Ні, вона нас цікавить.
Гаразд.
Тому проводиш із нею стільки часу?
З цікавості.
Що буде, якщо хтось дізнається?
Вони дізнаються, якщо ти скажеш.
І вона не небезпечна.
Притисни міцно до стегна.
Щоб не вивихнути зап'ясток.
Отак.
Коли заряджений, працює.
Не наводь на те, що не хочеш вбити.
Я не хочу нікого вбивати.
Так не буває. Є він або його жертви.
Спробуй іще.
Щільно до стегна.
Я вагітна.
Ти впевнена?
Це малоймовірно.
Проте все саме так.
Ти знаєш від кого?
Раві.
Він знає?
Поки ні.
Я не можу сісти за ґрати.
Я зміг.
25 років.
Стільки ти змусила мене чекати.
Чекати на це. Цей шанс. Цю відплату.
Ти про це просила. Я тобі це дав.
То була не я.
Вона була не я.
У неї не було матері. Чи сина.
Іноді ночами я думаю, чи не божеволію.
А потім думаю: «Ні-ні,
божевільні не знають, що вони божевільні».
Я припиняю вагання.
Я кажу собі, що роблю все правильно, що я не божевільна.
А саме це роблять божевільні.
І тоді я знову думаю, що я божевільна.
А потім усе це йде коло за колом,
доки я не засинаю й не бачу всіх, хто має померти.
Я не знаю точно, що станеться далі,
але я знаю, що ти від цього не втечеш.
Чому ти так кажеш?
Бо це була б не ти.
ІГРАШКИ РІҐБІ
Потрібен підпис.
Так-так.
Піймав.
Це дуже гарний вірш, Айзеку.
Чудовий почерк. Ідеальний правопис.
Тобі хтось допомагав?
Звідки прийшла ідея?
Я думав про це.
Що, ти сам про це думав?
Це не те, що ти бачив по телеку?
Чи щось із розмов дорослих?
Мама про це знає.
«Година диявола».
Що таке «година диявола», Айзеку?
Вона пізно вночі.
Коли сняться кошмари.
Коли нам страшно.
І тобі часто сняться кошмари?
І речі… речі завжди здаються страшнішими вночі, правда?
Іноді таке стається вдень.
Про що ти?
Не можна про це говорити.
Зі мною завжди можна говорити.
Це таємниця?
Це не таємниця, якщо кажеш людям, що таємниця.
Так каже мама.
У мами багато таємниць?
Айзеку…
якщо через таємниці мами тобі сумно чи страшно,
краще не приховувати їх.
Розумієш?
Я поруч, якщо буду потрібна тобі.
Можна тепер піти погратися?
Звісно. Вибач.
- Дякую, що прийшов і поговорив. - Будь ласка.
Схоже, тут можна зробити гарні фото.
Що думаєш?
Так, згода. Знайдімо гарних птахів…
Мені недобре.
Ми знайдемо інший парк, добре?
Мамо?
Так.
Нам слід кудись поїхати.
У теплі місця.
У занадто дорогі.
Раві?
Говориш уві сні.
Даруй.
Мені снився сон.
Про що?
Не знаю.
Котра година?
Пізня.
Спи далі.
«У ТЕПЛІ»
РОЗМОВИ УВІ СНІ «У ТЕПЛІ МІСЦЯ, У ЗАНАДТО ДОРОГІ»
Трясця.
Кажи швидко. Усі сплять.
Не всі.
Це почалося.
Наш синій «субару».
Викрадений пів години тому.
У тебе є обличчя?
У мене є дещо.
У нього був ключ.
Мав украсти його у власника.
Може, вони знайомі.
Власник ще в лікарні, не знає, що його авто зникло.
Може, ти маєш йому сказати.
Нащо йому говорити зі мною?
Бо ти детективка Люсі Чемберс із поліції Гарт Воллі.
І ти розслідуєш злочин.
Вдавати поліціянтку.
Мене піймають, і що тоді, шість місяців у в'язниці?
Маю відчуття, що ти будеш украй переконливою.
Уперед, удар мене.
Удар!
Чорт.
Чекайте.
Алло?
Так, це я.
Ні, Вікторія померла.
Два роки тому.
Дякую.
Так. Так. Ні, я пам'ятаю.
Ну, не те щоб, ні. Це хотіла зробити Вікторія.
Буду чесним, я не був у захваті від ідеї.
Поліція?
Про що ви?
Вони знають, де вона?
Так, звісно, я поговорю з ними.
Будь-коли. Скажіть, я поговорю будь-коли.
Що… що ще вони вам сказали?
Але в них є слід?
Ні, я розумію.
Що ж, чекатиму на їхній дзвінок.
Дякую.
Так, дякую.
Так, бувайте.
Даруйте?
Секунду, люба.
Слухаю вас?
Я детективка Чемберс.
Хочу поговорити з вашим пацієнтом. Джек Ґрегем.
Джек Ґрегем. Дозвольте глянути.
Вам у палату Голлінґбрук.
По коридору перша праворуч.
Так.
- Два дні, а вони досі… - Ні, знаю.
Ні, це держлікарня.
Так. Інакше не скажеш.
Боже, їжа лайняна.
Як для безхатьків.
Зате ліки круті. У мене є магічна кнопка.
Клац-клац.
Так, прошу.
Пане Ґрегеме?
Так?
Мене звати Люсі… Детективка Люсі Чемберс.
Можемо поговорити?
Так, трясця. Так. Трясця.
Вибач, я передзвоню.
Це щодо Даґґі?
Бо я до цього не причетний.
До чого ви не причетні?
Він насрав у чийсь смітник.
Я казав йому цього не робити, а він зробив.
- Хочеш піти зі мною? - Дякую, так.
Ні, я тут не через це.
Пане Ґрегеме, ви підтверджуєте, що є власником
синього «Субару Імпреза»,
реєстраційний номер KIG1250?
Так.
А що?
Авто вкрали минулої ночі.
Що?
Один із ваших сусідів зняв усе на відеореєстратор.
Як саме? Розбили вікно?
Схоже, у них були ключі.
Ви губили набір?
Чорт.
Я думав, що загубив їх у пабі.
Хтось заліз у кишеню.
Він мав бути поруч із вами.
Може, впізнаєте його?
Трясця, трясця, ні.
Ви його знаєте?
Це Стів Данн.
Це, курва, мав бути він, так? Це, курва, мав бути він.
Хто такий Стів Данн?
Випиває в «Мейсонс».
Кажуть, що раніше він був у банді.
Заліз у борги. Завжди щось тирить.
Збіса скажений.
Його навіть виселити бояться.
Яка його ідеологія?
Його що?
Погляд на світ.
Я не знаю. Ми не друзі.
Але це точно він?
Добре.
Ми це перевіримо й повідомимо, що дізналися.
Так, щасти.
Дякую за ваш час, пане Ґрегеме.
Агов. Будьте обережні, якщо підете до нього.
Він повний псих.
Я зробив рамки для всіх.
Вікторія не хотіла їх бачити в домі.
Але вони всі досі десь тут.
У хаосі.
Намагаюся полагодити цей велосипед.
Він для моєї онуки.
Скільки там правди?
В історії по телевізору?
Усе. Кожне слово.
Люди казали, ми це вигадали, щоб привернути увагу ТБ.
Але я навіть не хотів зйомок.
Ні, я не… Не люблю про це говорити.
Даруйте.
Ні-ні. Це…
Коли ви востаннє бачили Евелін?
21 листопада 1986-го року.
І вона просто пішла?
Так.
Вона… попрощалася.
І…
Того ранку в неї була робота на пів ставки.
Ми думали, що все покращилося.
А потім, якраз перед тим, як іти на зміну,
вона повернулася і сказала: «Мене тут не має бути».
Вікторія запитала в неї, про що вона,
і вона сказала, що мусить піти від шуму геть.
Від відлунь. Вона просто має піти.
Ви її не спиняли?
Ми думали, це порожня погроза.
Вона вже казала таке раніше, але завжди поверталася.
Окрім того разу.
Що ще вона казала?
Нічого про те, куди йде?
У якесь тихе місце.
Далеко звідси.
Місце тільки для неї.
Але ми її шукали.
Ми просто… Просто не знали, де почати.
Вибачте, мені шкода.
Даруйте.
Ні, усе гаразд.
Вибачте нам, що ми знову копаємо.
Це ніколи не було закопано.
Ми говорили про неї щодня.
Вона пішла, бо ми не розуміли її.
А ми хотіли зрозуміти.
Обережно.
Вибачте, я мав прибрати.
Це вона малювала?
Так.
Це… з її «чорного періоду».
Це не всім до вподоби,
але що мені робити, я не можу це викинути.
Це частина її.
Але це, бачите, воно краще.
Вона намалювала це в затоці Порлок.
Ми там орендували котедж.
- Дуже гарно. - Так.
Так, вона любила малювання понад усе.
Казала, це допомагає знайти сенс.
А як щодо цього?
Так. Одна з її найкращих картин.
Вікторія її ненавиділа.
- Чому? - Вона її непокоїла.
Евелін намалювала її з пам'яті.
Але… ми там ніколи не були.
Вона несправжня.
Ви не проти?
Анітрохи.
Вона дуже деталізована.
«Далеко звідси».
У неї була жвава уява.
Даруйте. Ви не проти?
Ні. Прошу, якщо це потрібно.
Можливо.
«Ми знайшли її.
Старий будинок на болоті».
Ось що він сказав.
Де її ніколи не знайдуть.
Думаю, ми її знайшли.
Бачиш? Не зламана.
Не сьогодні.
Чому думав, що вона зламана? Вона такою здавалася?
Це записує наші голоси.
Коли мами немає в кімнаті.
Якщо буде щось, чим я захочу поділитися.
Немає чого турбуватися.
Поговорімо про те, що змінюється.
Ти сказав, що візерунок був зламаний.
Що іще?
Квіти?
Так, квіти міняються щотижня.
Я ставлю свіжі.
Іноді вони несправжні.
Що ще ти бачиш?
Інших дітей.
Вони говорять із тобою?
Вони в іншій петлі.
Що це означає?
Це таємниця.
Тут у нас немає таємниць, Айзеку.
Ти зараз їх бачиш?
Чому ні?
Мені не холодно.
Думаєш, це тому, що ми говоримо?
Думаєш, якщо мовчатимемо, ти зможеш їх почути?
Спробуємо?
Добре, чудово.
Гаразд. Що ж, заплющ для мене очі.
Тримай їх заплющеними.
Я увімкну музику.
Тепер ти можеш слухати музику
або можеш слухати голоси.
І можеш сказати мені, якщо почуєш…
Айзеку?
Привіт.
Люсі.
Як він?
Я…
Привіт, любий. Як ти тут?
Добре. Так, нам треба йти. Мама знову спізнилася.
Як усе пройшло?
Добре.
Так, думаю, ми перейшли на новий рівень.
Добре. Нічого, якщо про це по телефону?
Я обіцяла привезти його на п'яту.
Звісно.
Ходімо, любий. Пішли.
- Що це? - Вибачте. Так, дякую. Це моє.
Дякую, Айзеку.
Дякую, Рубі.
До наступного тижня.
Добре, бувайте.
Не забудь свою піжаму.
Я сказала Дебі, ми приїдемо о 17.30.
Майже готовий?
У тебе є все, що треба?
Ти як?
Рубі знає.
Що знає Рубі?
Про мене.
Що про тебе?
Знає, що зі мною не так.
З тобою все так.
Розумієш?
Ти ідеальний.
Ти диво.
Я не хочу бути дивом.
Тобі подобається ночувати в Мередіт?
Мені тут добре.
Я знаю про це.
Але це тільки на сьогодні, чесно.
Я просто… Я маю дещо зробити.
А потім я вся твоя. Навіки.
Так. Я вже йду.
Ти це чуєш? Це мої вхідні двері.
Годі труситися. Я буду там.
Я сказав, що буду там.
Трясця!
НЕ ЗАГРОМАДЖУВАТИ
Ти всередині?
Так.
Данн щойно пішов.
У чому він був?
Не в жовтому.
Я перевірю кімнати.
Шукай електричний брухт, друковані плати, проводку, паяльні набори.
Пошукай хімікати.
Аміачно-нітратні добрива, пластична вибухівка.
Перевір за шафами, під дошками підлоги, на горищі.
Люсі?
РОЗМІР 45
Люсі?
Так, я знаю, як обшукувати.
У мене ноутбук.
Тут багато ящиків.
А як щодо запаху?
Тут усе смердить.
Обережно.
Тут купа кросівок.
Підробки, я думаю.
Тут їх, певно, сотні.
Трясця.
- Що? - Ну, це дрібний злочин.
Щось тут не те. А якщо це не він?
Ні.
Ні-ні, це він.
Відкриєш його комп'ютер?
Там пароль.
Якої він марки?
Я не…
Я не бачу назву бренду.
Добре, використай те, що я тобі дав.
Гаразд, чекай.
Нагадай мені.
F12.
У якому зі своїх життів ти зламував компи?
У жодному.
Я купив це в 14-річного хлопця в інтернет-кафе.
Угадай, який пароль.
Слово «пароль»?
Усе в одному. Вражає.
Ну, Айзеку, твоя черга.
Я шпигую своїм оком
за чимось, що починається на… Д.
Щось, що починається на Д.
Д, Д, Д, Дебі.
- Ні. - Ні?
Так самозакохано, Дебс.
Як щодо дверей?
Айзеку?
Це двері?
Ні.
Чекайте.
Привіт.
Так. Слухаю.
Чудова новина.
Завтра надішлю документи.
Дякую.
До скорого.
Бувай.
Айзеку?
Він зник.
Це не має сенсу.
Може, він почистив історію пошуку.
Його паролем було слово «пароль».
Нічого про бомби.
Вибухівку.
Як щодо «Іграшок Ріґбі»?
Ні. Тут нічого немає.
Він дізнавався ціну на старі «субару».
Він надіслав їх хлопцеві на ім'я Френч.
Що?
Що там?
- Він продає машину. - Коли?
У цю суботу об 11.00.
За готівку, стоянка Морнерс-Гілл.
Це біля головної вулиці. За «Ріґбі».
Покупець із Ньюкаслу.
Вони вже…
Вони мали справу раніше.
Це збіг.
Але хтось підпалив машину.
Ми запустили розшук.
Вони знали, що ми її шукаємо. Не ті місце й час.
Гідеоне, це не він.
Ні-ні. Має бути він.
Це не він.
Я облажалася.
Боже.
Що там?
Він повернувся.
- Айзеку? - Айзеку!
Айзеку!
- Айзеку! - Мамо!
Боже мій.
Мередіт, іди з татом.
Ходімо, люба.
- З ним усе гаразд? - Не хвилюйся. З ним усе буде добре.
Що сталося, Айзеку?
Що сталося?
Він мене вкусив.
Хто вкусив?
Пес.
Куди він побіг?
Вона його відлякала.
Хто?
Хто його відлякав, Айзеку?
Мама.
Ні, просто… Слухай, гаразд?
Ми не про цю дату домовилися.
Кінець тижня. Ми сказали, кінець тижня.
Я все поверну із відсотками.
Відкрий свої вуха на секунду й послухай, ясно?
Субота, це не завтра, а за день, субота.
Я здаю тачку за 15 штук.
І всі вони його.
Ти мене почуєш, глухий мудаче?
Йому заплатять, коли мені заплатять.
Ми розрахуємося, 15 штук.
Якщо він пришле сюди малих,
їх заберуть у мішках для сміття.
Працюй.
Трясця, працюй!
Дідько!
ДЕБІ ДЗВОНИТЬ
Хто ти, курва, така?
Як ти сюди залізла?
Одна з подружок Б'янки? Думаєш, можна в мене красти?
Ні, не думаю! Ні!
- Як тебе звати? - Боже.
Прошу, пусти мене. Прошу.
Ти нікуди не підеш.
- Що в тебе? - Ні…
Що ти взяла?
Трясця!
Відчини двері.
Відчини кляті двері!
Я тебе, трясця, вб'ю.
Ти, курва, помреш!
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Марія Цехмейструк
Downloaded from - MoviesMod.day