‫קרפלדן, 1984‬
‫זוכר מה אבא סיפר לנו על הגריפון?‬
‫רק אנחנו נוכל להביס אותו, בסדר?‬
‫מארק. ‬
‫אתה חייב להאמין בזה, בסדר? אחרת זה לא יעבוד. ‬
‫תשמור על אימא. ‬
‫תראה לי!‬
‫אם השער הזה באמת קיים, קח אותי אליו. ‬
‫אני צריכה לעצור כאן כדי להביא משהו לקולגה שלי. ‬
‫תן לי את זה, בבקשה. ‬
‫אני אכניס את זה פנימה, ואז נזוז. ‬
‫שלום, ד"ר צ'נרד. ‬
‫מארק, תנעל את הדלת. מהר!‬
‫- תירגע. - לא!‬
‫- פשוט תבוא בשקט. - היי, אחי!‬
‫- תעזבו אותי. אימא! - תחזיק אותו!‬
‫תשכב. ‬
‫אימא!‬
‫מארק!‬
‫תקליטי אורקל‬
‫יש בורות ענקיים באדמה בכל רחבי המגדל השחור. כאן, כאן וכאן. ‬
‫אלה מכרות הבזלת של הגריפון. ‬
‫מה הוא עושה כאן?‬
‫הוא צד בני אדם בכל רחבי הארץ הזו ומביא אותם לשם. ‬
‫מכריחים אותם לכרות סלעים שם. ‬
‫- ותומאס הוא אחד מהם. - בדיוק. ‬
‫הוא באחד המכרות האלה. ‬
‫- איך נמצא אותו? - יש לי תוכנית. ‬
‫בניתי בקתה באזור הזה. ‬
‫אתה בנית בקתה?‬
‫והבקתה הזאת‬
‫היא על חוף אגן מי השתייה היחיד באזור. ‬
‫מדי כמה ימים, כשהמקורננים צדים בני אדם, ‬
‫הם לוקחים ממנו מים אל המכרות. ‬
‫- אנחנו נחכה להם. - ונעקוב אחריהם למכרות. ‬
‫- ונחלץ משם את תומאס. - אתה ואני!‬
‫מוות לפני קלון‬
‫בוא נחסל כמה שדים מזוינים. ‬
‫אבא. ‬
‫הפוסע בין עולמות ניסה לשחרר את אחיו‬
‫משיירת העבדים, ‬
‫כפי שחזית, אבל הוא נמלט. ‬
‫בכל השנים האלה, זה הכישלון הראשון שלי. ‬
‫תמיד היית נאמן וישר, ‬
‫פנדיה. ‬
‫אמור לי את שמך. ‬
‫דמיה, אבי. ‬
‫מי ייתן ותשרת אותי טוב יותר מקודמך. ‬
‫על פי הרומן "הגריפון" מאת וולפגנג והייקה הולביין‬
‫הגריפון‬
‫היי, זה מארק. יש לי חדשות טובות. ‬
‫מצאתי את ממו, אז לא תצטרכי למסור את החבילה לאימא שלי. ‬
‫פשוט תביאי אותה לבית הספר. ‬
‫תודה על הכול. אני כבר מצפה לראות אותך. ביי. ‬
‫התנצלתי בשמך בפני השוטרים. ‬
‫אמרתי שלא תפרצי שוב לשום מקום. ‬
‫- במיוחד לא לכנסייה! - תודה. ‬
‫אין לך מושג מה את עושה למארק. ‬
‫כל מה שהוא אמר נשמע אמיתי כל כך. ‬
‫כי הוא מאמין שזה אמיתי. ‬
‫מארק מנסה להבדיל בין המציאות לדמיון. ‬
‫הוא מנסה לעשות זאת כל חייו. ‬
‫אבל את אחזת בידו והובלת אותו היישר לתוך ההזיה. נתת לה תוקף. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫בקי. ‬
‫בסופו של דבר, את תחליטי אם תישארי איתו או לא, ‬
‫אבל אם אכפת לך ממנו באמת, ‬
‫קבלי אחריות ועשי את הדבר הנכון, טוב?‬
‫אחכה לך ברכב. ‬
‫אני לוקח אותך לבית הספר היום. ‬
‫אבא?‬
‫כן?‬
‫מארק מאמין בכל מה שכתוב כאן. ‬
‫תודה. ‬
‫- מה קרה? - בטוח שזה רעיון טוב?‬
‫איזה רעיון?‬
‫שנילחם לבד באלף מפלצות מקורננות. ‬
‫- למה לא המשטרה, או אנשים מבוגרים? - טוב... ‬
‫תקשיב. קודם כול, אף אחד לא יאמין לנו. דבר שני, ‬
‫אתה לא יודע לפרגן לעצמך. ‬
‫הצלת אותנו מהמפלצות. ‬
‫- יש לך כוחות על. - כן, אבל אני לא יודע... ‬
‫איך להפעיל אותם. ‬
‫עשית את זה אתמול ותוכל לעשות את זה שוב. ‬
‫אף מבוגר לא מסוגל לעשות את זה, ולאיש אין יכולות כאלה. ‬
‫לכן אנחנו נציל את תומאס, אתה ואני. ‬
‫לא המשטרה הארורה, טוב?‬
‫בדיוק. ‬
‫נו, פורצת-על? איך היה בבית?‬
‫נהדר. ‬
‫אצלך?‬
‫ההורים שלי בנסיעת עסקים. הם לא יודעים עדיין. ‬
‫- וגם אם... - בקי!‬
‫אל תיתני לו להציק לך. ‬
‫- היי. - היי. ‬
‫- את בסדר? - כן. ‬
‫- באמת? - כן. ‬
‫כי אני צריך ללכת. ‬
‫הבאת את הכרוניקל?‬
‫אתה יכול לקחת אותו מאבא שלי. ‬
‫מאבא שלך? למה?‬
‫אנחנו צריכים הפסקה. ‬
‫הפסקה ממה?‬
‫מ... ‬
‫זה מזה. ‬
‫טוב?‬
‫- עשיתי משהו לא בסדר? - לא. ‬
‫חשבתי שאת מחבבת אותי. ‬
‫- זה נכון. - אז מה הבעיה?‬
‫אני צריכה... ‬
‫- אני פשוט צריכה מרחב. - מה זה אומר?‬
‫- שני מטר? יומיים? שבועיים? - מרחב. ‬
‫- את לא יכולה להגיד לי מה עשיתי? - לא!‬
‫- את מחבבת אותי ואני אותך... - לא!‬
‫- למה? - כי יש לך הפרעה נפשית‬
‫ואתה מאמין עדיין במגדל השחור!‬
‫אני רק מקשה עליך כשאני איתך. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫הכול בסדר?‬
‫איפה הכרוניקל?‬
‫אין כרוניקל. ‬
‫שיהיה. נוכל להסתדר בלעדיו, נכון?‬
‫כן. אנחנו מסוגלים. ‬
‫ניפגש בעוד חצי שעה בכנסיית מרטן. ‬
‫אלך להביא את החפצים שארזתי למגדל. ‬
‫ניסוי החזרה לחיים‬
‫חנות בעלי חיים‬
‫בוקר טוב, ד"ר פטרס. ‬
‫מר קוטיאס... ‬
‫לא קבעת תור. ‬
‫זה דחוף. ‬
‫- זה בקשר ליתוש. - יתוש?‬
‫אין לי הרבה זמן. ‬
‫היי!‬
‫חיפשתי אותך. ‬
‫מה שלומך?‬
‫- היי. - בוקר טוב. ‬
‫באתי לאסוף את מערכת הסאונד. ‬
‫בן שרודר?‬
‫כן, הייתי אמור לבוא אתמול. השארתי הודעה. ‬
‫המערכת כבר לא כאן. ‬
‫- מה? - כן, השכרתי אותה אתמול. ‬
‫אמרתי לך לאסוף אותה עד 19:00. ‬
‫- אז אקח אחת אחרת. - עכשיו סוף השבוע. ‬
‫אכניס אותך לרשימת המתנה לעוד שבועיים. ‬
‫אני צריך את המערכת היום. המסיבה שלי היום. ‬
‫אם כך, תן לי לבדוק. כמה חבל, עדיין אין כאן מערכת. ‬
‫בפעם הבאה שתזמין משהו, תפעל לפי ההוראות. ‬
‫יש לנו הכול?‬
‫אידיוט מזדיין!‬
‫זארה המזדיינת!‬
‫היי!‬
‫מה קרה?‬
‫צדקת, טוב?‬
‫עזרתי לזארה, והמערכת כבר לא כאן. ‬
‫אני אידיוט גמור. את מרוצה עכשיו?‬
‫המערכת אצלי. ‬
‫אספתי אותה אתמול עם אח שלי. ‬
‫מה?‬
‫כן. ‬
‫כמו תמיד, ‬
‫זארה זאת זארה, אתה זה אתה, ‬
‫ואני זאת אני. ‬
‫תודה רבה. ‬
‫- היי. - היי, פטרה. ‬
‫היי. ‬
‫ד"ר פיליפ צ'נרד פסיכולוג ופסיכיאטר‬
‫- פטרה? - מי זה?‬
‫- זה אני, יורג פטרס. יש לך דקה? - אני מתלבשת. ‬
‫זה בקשר למארק. ‬
‫חדר מיון מלתחות סגל נשים‬
‫מה קרה?‬
‫רק רציתי לדבר איתך לרגע. ‬
‫בתי בקי היא ידידה של מארק. ‬
‫יש לך בת?‬
‫היא עברה לגור איתי לפני שבועיים, ופגשה את מארק בבית הספר. ‬
‫נראה ש... ‬
‫המצב שלו חמור משחשבתי. ‬
‫אבל... ‬
‫מה זה אומר?‬
‫מארק מאמין שכל מה שכתוב בכרוניקל של אביו הוא אמיתי. ‬
‫- שלום. - שלום. ‬
‫מארק אמר שבכוונתו לנסוע למגדל השחור. ‬
‫אני לא יודע למה הוא התכוון בדיוק. ‬
‫ייתכן שהוא דיבר על התאבדות. ‬
‫יש לך אנשי סגל שיכולים לאשפז אותו?‬
‫אנשי סגל?‬
‫הוא זקוק למנוחה ולטיפול תרופתי כמו תומאס. ‬
‫הוא זקוק לתחושת ביטחון ולעידוד. ‬
‫תשגיחי עליו מקרוב ואז תחליטי. ‬
‫אני... ‬
‫ראיתי את בעלי שם קץ לחייו... ‬
‫ואז תומאס נעלם... ‬
‫אתה רוצה שאראה את זה קורה למארק?‬
‫אסור לך לאשפז אותו במחלקה פסיכיאטרית. ‬
‫אני לא זקוקה יותר לעזרתך. ‬
‫קולנוע שלוספארק סגור לרגל שיפוצים‬
‫נו, תראה לי את רעיון התאורה שלך. ‬
‫ג'ון, מה דעתך?‬
‫טוב, אחי. ‬
‫זו האמת. החורבה הזאת... ‬
‫היא המיקום הכי מגניב שראיתי בחיים שלי. ‬
‫אם מערכת הסאונד הזאת תפעל ללא תקלות, ‬
‫אתה תבוא איתי לסיבוב הופעות. סגור?‬
‫ברור!‬
‫מי הדי-ג'יי?‬
‫אין לי אף אחד עדיין. ‬
‫מה איתי?‬
‫- ג'ון, זה יהיה אדיר. - כן?‬
‫תקרא לי דירק. ‬
‫איך נראה לו? שזה מגניב?‬
‫אמרתי לך שזה יצליח. ‬
‫היי. ‬
‫אין לימודים?‬
‫למדנו חצי יום. ‬
‫בשביל מה התרמיל?‬
‫אני נפגש עם מישהו. ‬
‫אנחנו יכולים לדבר?‬
‫אין לי זמן לזה. ‬
‫אטרניה‬
‫שלום, מארק. ‬
‫אימא!‬
‫תחזיק אותו!‬
‫תחזיק אותו חזק!‬
‫הוא מצליח לברוח!‬
‫וואו. ‬
‫היי, זה מעולה. ‬
‫- ממש מגניב. - כן, תודה. ‬
‫אתה מפרק פצצה? למה אתה לא מסתכל עליי?‬
‫יותר טוב?‬
‫- נהדר. - טוב. ‬
‫- רוצה לדעת מה קרה? - בהחלט. ‬
‫אני לא רוצה להיות הנהג שלך יותר. הינה. ‬
‫הפשלה בכנסייה אתמול... ‬
‫אני בן 18 עכשיו! עלולים לפתוח לי תיק פלילי במשטרה. ‬
‫כשאת רוצה דברים, מעולה, אבל כשאני זקוק לך, את לא עוזרת לי. ‬
‫אני לא יכול להתקשר אלייך אפילו. זה דפוק כל כך. ‬
‫כולם יודעים שאנחנו יוצאים, ‬
‫ואת מעמידה פנים שאני בלתי נראה מול כולם. ‬
‫כאילו את מתביישת בי. ‬
‫לעזאזל, זארה! אני עושה בשבילך הכול. ‬
‫אם את רוצה להסתיר את הקשר שלנו, אני מוותר. ‬
‫היי. ‬
‫חיכיתי חצי שעה. זה חצי יום בשביל תומאס. ‬
‫- הפסיכיאטרים רודפים אחריי. - רק עכשיו?‬
‫- לקח להם הרבה זמן. - אחי, אני רציני. ‬
‫תירגע, אין כאן אף אחד. ‬
‫- אימא שלי מכירה את הכנסייה הזו. - אז... ‬
‫קדימה!‬
‫תחזיק אותו. ‬
‫תפסיקו!‬
‫תעזבו אותו!‬
‫- תישאר רגוע. - לא להזיז את הראש. ‬
‫קדימה!‬
‫מארק?‬
‫מה זה היה?‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫אין לי מושג. ‬
‫למה?‬
‫אני לא יודע. ‬
‫שיט, אחי, נראה לי שכדאי שנתרחק מהשער. ‬
‫אני חייב לחזור. אני לא יכול להשאיר אותם שם. ‬
‫זה לא רעיון טוב. ‬
‫- חכה רגע. - אני צריך לעזור להם. ‬
‫כשראינו את תומאס בשיירה, אמרת משהו חכם לשם שינוי. ‬
‫"זה לא הזמן". ‬
‫עכשיו אני אומר לך את זה. ‬
‫הם יחשבו שאתה עשית את זה. ‬
‫כשתופיע, הם יאשפזו אותך בבית משוגעים. ‬
‫שם למעלה, ‬
‫אנחנו לא יכולים כרגע לעשות דבר. ‬
‫מה שקרה שם לא היה באשמתנו, ‬
‫אבל כאן יש לנו תוכנית. משימה!‬
‫- לחלץ את תומאס. - בדיוק, שנינו. ‬
‫אנחנו נהיה גיבורים!‬
‫בהתחלה הלכתי בדרך הזו מדי יום. ‬
‫מהשער ליער ואז למדבר, ‬
‫לאורך גדת הנהר ועד לאגם שבהרים. ‬
‫בכל יום, הלוך חזור. ‬
‫הלוך חזור. ‬
‫אחרי שבוע, חשבתי, "מארק לא יחזור. ‬
‫"אישאר כאן לנצח. "‬
‫- אני מצטער. - לא, זה לא היה נורא. ‬
‫ככל שנשארתי יותר זמן, הרגשתי שייך יותר למקום הזה. ‬
‫- לא כמו בבית. מטורף, נכון? - כאילו המגדל השחור משנה אותך... ‬
‫גם אותך?‬
‫כמו פרפרים בבטן. ‬
‫כמו ציפייה. ‬
‫כמו לקבל מתנות. ‬
‫קודם הרגל שלי נרפאה, ‬
‫ואז הראייה שלי השתפרה, וגם החשיבה. ‬
‫יכולת הלחימה שלי השתפרה פלאים. ‬
‫יש לי מקל לחימה שכיניתי אולריך. אראה לך אחר כך. ‬
‫כמו לארס אולריך. ‬
‫אם המגדל יכול להפוך בטלן כמוני לאדם מועיל, ‬
‫מה הוא יעשה למענך? נכון, מר גיבור-על?‬
‫- מתי מגיעים? - זה ממש מאחורי ההר הזה. ‬
‫טוב. ‬
‫בסדר, ידידי, האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-90 עד עכשיו. קדימה. ‬
‫- מקום ראשון, "נוורמיינד" של "נירוונה". - אין סיכוי. ‬
‫- מקום שני, "דה כרוניק" של ד"ר דרה. - אחי!‬
‫- מקום שלישי, "פייבמנט". - "פייבמנט"?‬
‫את באה למסיבה?‬
‫ברור. ‬
‫היי!‬
‫רציתי לומר שאני שמחה שאת כאן. ‬
‫לחיים!‬
‫נתראה במסיבה. ‬
‫זה היה רק שלוק בירה, טוב?‬
‫יש לי חדשות רעות. ‬
‫- אולי חל בלבול. - זה היה מארק. ‬
‫- לא ייתכן. - זיהו אותו. ‬
‫הזהרתי אותך, בקי. ‬
‫הוא הרגיש שאת נותנת תוקף לפנטזיות שלו, ונכנע להן. ‬
‫הוא הרג מישהו. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫מעתה והלאה, תקשיבי לי. ‬
‫תישארי בחדרך. בלי טלוויזיה, בלי טלפון. ‬
‫עד שאחזור. ‬
‫זה ברור?‬
‫יופי. לכי לחדר שלך. ‬
‫אני צריך לחזור לתחנת המשטרה. ‬
‫בקרוב יהיה חושך. בוא ננוח כאן. ‬
‫בסדר. ‬
‫יורג פטרס. הבלש ברקר ביקש שאבוא. ‬
‫טוב, תעבור. ‬
‫התקשרתי לצ'נרד. ‬
‫אני יודע. ‬
‫הזהרת אותי, אבל התקשרתי אליו. ‬
‫קודם קארל, אז תומאס ועכשיו... ‬
‫ד"ר פטרס כבר הגיע?‬
‫תהיי בסדר לבד?‬
‫מעתה והלאה, אין לי ברירה אחרת. ‬
‫ד"ר פטרס. ‬
‫שלושה אחים סניטריים איבדו את הכרתם, ואז זה קרה. ‬
‫לא ראיתי דבר כזה ב-40 שנותיי במשטרה. ‬
‫שאלת מיליון הדולר, זה היה הפציינט שלך?‬
‫- אתה שואל אם מארק מסוגל לזה? - כן. ‬
‫כן, הוא מסוגל. ‬
‫מרפא לזמנים קשים‬
‫שאלת את עצמך פעם מי בנה את כל זה?‬
‫את עמודי התווך וצוהרי האור?‬
‫הכול כתוב בכרוניקל. ‬
‫אתם זוג?‬
‫- אלה רק תמונות פספורט. - אבל אתה בקטע שלה. ‬
‫כלומר, אתה מחבב אותה. ממש. ‬
‫אני לא יודע. ‬
‫גם היא בקטע שלך?‬
‫- אין לי מושג. - אחי. ‬
‫"כן. " "לא. " "לא יודע. " "אין לי מושג. "‬
‫אתה לקוני היום. ‬
‫אנחנו חייבים ללכת, עכשיו!‬
‫מה קורה?‬
‫עכשיו!‬
‫- מה הבעיה? - לא יורד כאן גשם אף פעם. ‬
‫מה הסיפור? אז מה אם יורד גשם?‬
‫הם בוקעים כשהם באים במגע עם מים. ‬
‫זאת הבעיה שלי. ‬
‫ברח!‬
‫לעזאזל!‬
‫לילה קשה?‬
‫החברים שלנו התייבשו. ‬
‫היינו חזקים כסלע, נכון?‬
‫חזקים כסלע?‬
‫למעלה על הסלעים!‬
‫קלי קלות!‬
‫מה קרה, ישנת לא טוב?‬
‫ידעת על הפרחים ולא אמרת כלום?‬
‫לא יורד כאן גשם בדרך כלל. ‬
‫בדרך כלל?‬
‫זו סתם חופשה מלאת הרפתקאות בשבילך!‬
‫אתה יכול סוף סוף להיות גיבור גדול. ‬
‫תירגע!‬
‫שיהיה לך ברור, כמעט מתנו בגללך, ‬
‫אז מעתה והלאה, אני רוצה לדעת על כל סכנה אפשרית. זה מובן?‬
‫ואם תאמר "קלי קלות" עוד פעם אחת, אז... ‬
‫אז... ‬
‫"בקי, אם תיקחי את הספר לאימא שלי, ‬
‫"תוכלו לפתוח את השער יחד. ‬
‫"מתגעגע אלייך. "‬
‫צדקת כל הזמן. ‬
‫רוצה לחכות כאן? אלה רק כמה ארגזים. ‬
‫זה בסדר. אבוא איתך. ‬
‫אני לא יודע אם יש בלגן בדירה, ואבא שלי שם. ‬
‫- אין לי מושג מה יהיה מצב הרוח שלו. - אני אשרוד. ‬
‫זה ממש מגניב!‬
‫- את חושבת? - כן!‬
‫הייתי צריכה לבוא לכאן מוקדם יותר. ‬
‫היי, אני זארה, ‬
‫החברה של בן. ‬
‫התקשרה איזו בקי אחת, היא רוצה שתחזור אליה. ‬
‫נעים להכיר. ‬
‫- היי. - היי. ‬
‫בואי, אקח את התיק שלך. ‬
‫תודה. ‬
‫- אפשר לצאת לדרך? - לספרייה?‬
‫- למרשם המקרקעין? - כן. ‬
‫בצד השני של העיר?‬
‫- ומשם למארק? - לאימא שלו. ‬
‫נצטרך רק לטפס למעלה ואז נגיע לאגם. ‬
‫אני מצטער. ‬
‫הייתי צריך לציין את זה. ‬
‫הייתי טיפש וסיכנתי אותנו. אני מצטער. ‬
‫בסדר. ‬
‫אתה תאהב יותר את האזור של האגם. נוכל לשחות בו ולהתקרר. ‬
‫זה יהיה נהדר. ‬
‫נלך מכאן, ואז נגיע. ‬
‫אחריך, ידידי. ‬
‫- ישר דרך השיחים? - האגם מאחוריהם. ‬
‫טוב. למה שלא נחכה כאן למקורננים?‬
‫טוב, אחי. רציתי להיות גיבור, אבל פישלתי. ‬
‫אתה לא רוצה כלום. מבחינתך זה דבר מחורבן. ‬
‫מה הטעם בהם, אם אתה לא רוצה אותם?‬
‫אפילו סופרמן לא יכול לעוף כשתקוע לו מקל בתחת. ‬
‫אני הולך לשחות. ‬
‫אחי, בוא! המים מושלמים!‬
‫לעזאזל עם זה. ‬
‫מדהים, נכון?‬
‫היי!‬
‫תקליטי אורקל‬
‫חסר זהירות. ‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬