‫מה רצונך?‬
‫מאן-אית!‬
‫הראה את עצמך לאחרים, ‬
‫אשף אשליות. ‬
‫אדוני, אני ממלא את תנאי ההסכם‬
‫שישחרר את בני עמי לחופשי. ‬
‫המרגלים שלי מדווחים‬
‫שהנער לא יוכל לחזור לעולם בני האנוש. ‬
‫הכול מתקדם לפי התוכנית שלך. ‬
‫על פי הרומן "הגריפון" של וולפגנג והייקה הולביין‬
‫הגריפון‬
‫- אתה בנית את זה? - אמרתי לך, המגדל השחור משנה אותך. ‬
‫האגם הוא מקור המים שלהם. ‬
‫הם עוצרים כאן עם העבדים בדרכם למכרות. ‬
‫נסתתר כאן ונמתין למקורננים. ‬
‫תראה את זה. ‬
‫מכאן נוכל לראות אותם מגיעים, ‬
‫אבל הם לא יראו אותנו. ‬
‫קלי קלות. ‬
‫זה מדהים. ‬
‫הם באים במהלך היום. אני חושב שהם לא רואים טוב בלילה. ‬
‫- אבל מה אם הם יבואו בלילה? - זה לא קרה עד כה. ‬
‫- מה אם כן? - אין לי מושג. ‬
‫אין לנו מצלמות מעקב. ‬
‫יש לנו כלי עבודה?‬
‫עוד קצת. ‬
‫טוב, מושלם. ‬
‫בסדר, עכשיו!‬
‫זה עשוי להצליח, בנאדם. ‬
‫כן. ‬
‫אבל אנחנו צריכים עוד עצמות. ‬
‫זה אומנם נשמע מטורף, ‬
‫אבל המגדל השחור קיים באמת. ‬
‫מארק מנסה למצוא את תומאס והוא זקוק לעזרתנו!‬
‫מארק עשה דברים, בקי, ‬
‫שאין להם תקנה. ‬
‫הוא זקוק לטיפול נוסף. ‬
‫את כבר לא יכולה לעזור לו. ‬
‫בכרוניקל נכתב שהגריפון מתמרן אנשים, משפיע עליהם ומפליל אותם. ‬
‫מארק הוא לא רוצח!‬
‫ראיתי אותו בעצמי. ‬
‫אני לא מאמינה שהוא עשה את זה. ‬
‫אני לא רוצה לשמוע אף מילה נוספת. ‬
‫להתראות. ‬
‫אני כן רוצה. ‬
‫הבלש ברקר מאגף החקירות. ‬
‫המשטרה חיפשה את מארק בכל רחבי קרפלדן, ‬
‫- אבל הוא לא אותר, נכון? - מן הסתם!‬
‫הוא נראה לאחרונה‬
‫בכנסיית מרטן?‬
‫אביך סיפר לך את זה? זה לא ידוע לציבור. ‬
‫לא סיפרו לי. חקרתי בעצמי. ‬
‫הכנסייה נבנתה לפני יותר מ-400 שנה‬
‫על ידי מרטן צימרמן. ‬
‫מרטן היה סתת מקרפלדן, ומארק ותומאס הם צאצאים ישירים שלו. ‬
‫הינה. ‬
‫הוא הואשם בכישוף ונידון למוות. ‬
‫כלאו אותו במרתף הכנסייה שלו, ‬
‫אבל באורח פלא... ‬
‫הוא נעלם מכלאו. ‬
‫אף אחד לא ראה אותו או את גופתו מאז. ‬
‫הארכיבישוף מקלן הורה אפילו לחקור את העניין. ‬
‫- ואז הוא נעלם איכשהו? - זה מה שאני חשבתי. ‬
‫עד שמצאתי את זה. ‬
‫אלה אבותיהם הביולוגיים‬
‫של מארק ושל תומאס. הינה. ‬
‫כמעט כל משפחת צימרמן נעלמה ללא זכר. ‬
‫כולם נראו בפעם האחרונה בכנסיית מרטן, ‬
‫או היו קשורים אליה איכשהו. ‬
‫המון דוחות ישנים:‬
‫"עבודות התנדבות בכנסייה", ‬
‫"צימרמן מתקן את הכנסייה"... ‬
‫זה נראה לכם כמו צירוף מקרים?‬
‫או שיש שם שער?‬
‫- שער למגדל השחור. - מספיק!‬
‫כבר 15 שנה אני שומעת את השטויות האלה. ‬
‫המגדל השחור, הגריפון... ‬
‫- אבל... - לא כל אבותיהם נעלמו. ‬
‫אבא של מארק הצית את עצמו. ‬
‫קברתי את האפר שלו בבית הקברות. ‬
‫יש הוכחה לקיומו של השער?‬
‫בהחלט. ‬
‫בעזרתה... ‬
‫ובעזרת הכרוניקל, ‬
‫נוכל אפילו לפתוח את השער. ‬
‫- איזה כרוניקל? - הוא כאן, אצלי. ‬
‫רק רגע, הוא ב... ‬
‫בתיק שלי. ‬
‫נו, כמה זמן תצטרכי?‬
‫רק אקח את המפתחות ואחליף בגדים. ‬
‫רבע שעה?‬
‫- חמש דקות? - אתה פוחד שאזרוק אותך שוב?‬
‫אני פשוט לא רוצה לאחר. ‬
‫תירגע, אני כבר חוזרת. ‬
‫רק רגע אחד!‬
‫ואו, אתם בבית. איזה תענוג נדיר. ‬
‫היו כאן שוטרים. ‬
‫זו הייתה אי הבנה. ‬
‫פרצת לכנסייה!‬
‫לכנסייה!‬
‫נוכל לדבר אחר כך?‬
‫או אף פעם, כמו תמיד? אני חייבת ללכת. ‬
‫את הולכת היישר לחדר שלך. ‬
‫- ברצינות? - זארה, אי אפשר להמשיך ככה. ‬
‫את רוצה לעמוד בראש החברה יום אחד, נכון?‬
‫פתאום אכפת לכם, ‬
‫- אחרי שפישלתי פעם אחת? - פעם אחת?‬
‫את כל הזמן מבלה עם בן שרודר, התנשקתם בחוץ לפני רגע, ‬
‫- ואז את פורצת לכנסייה. - אם זה יתגלה... ‬
‫- אתם לא מכירים את בן. - הוא פושע. זה מספיק. ‬
‫- זה לא היה רעיון שלו בכלל. - הוא לא מתאים לך, נקודה. ‬
‫תדחפו את זה ל... ‬
‫- גברת צעירה! - את נשארת!‬
‫פנימיית ויטוס הקדוש‬
‫- לא תעשו לי את זה. - אם תניחי רגל אחת בחוץ... ‬
‫את תלמדי בפנימייה. זה מובן?‬
‫- שלום. - היי. אני בן. ‬
‫- באתי לאסוף את זארה למסיבה. - זארה לא בבית. ‬
‫לא יכול להיות. הרגע... ‬
‫הבאתי אותה לכאן. ‬
‫נראה לי שהיא שינתה את דעתה. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫- מה זה? - זה צומח על גדות האגם. ‬
‫- אתה בטוח שאפשר לעשן את זה? - הרחת את זה?‬
‫אז פשוט ניסית?‬
‫התשובה היא כן, ידידי. ‬
‫זה הדבר הכי טיפשי ששמעתי בחיים שלי. ‬
‫אני לא מבין למה אתה כזה לחוץ כל הזמן. ‬
‫אחי, תינוקות מנסים דברים חדשים סתם בשביל לבדוק אותם. ‬
‫- אף אדם עם היגיון בריא לא עושה את זה. - תשתחרר קצת. ‬
‫נגיד ש... ‬
‫נעקוב אחרי המקורננים למכרה, ‬
‫נמצא שם את תומאס, ‬
‫ואז אני אציל את תומאס ואחזיר את שנינו הביתה. ‬
‫- יופי של תוכנית. - מה איתך?‬
‫אני אלך ברגל, ואתה תכניס אותי דרך השער. ‬
‫זאת לא בעיה. הלכתי לשם הרבה פעמים. ‬
‫אני לא יודע. ‬
‫אני לא יכול להשאיר אותך כאן. ‬
‫אל חשש. פשוט תדאג לזה שתחזרו הביתה. ‬
‫זה יצליח. ‬
‫מה זה היה עכשיו, אופטימיות?‬
‫מארק צימרמן הוא אופטימי. ‬
‫משהו כאן לא בסדר. ‬
‫מאז שנפלנו מהצוק... ‬
‫אני חושב שהבנתי איך לשגר את עצמי. ‬
‫כלומר, כמו שצריך. ‬
‫אצטרך להתאמן על זה. ‬
‫אני מדמיין איך אבא שלי יגיב‬
‫כשיגלה שהבן הנכה שלו הציל את תומאס. ‬
‫אתה לא נכה. ‬
‫אולי לא בעיניך, ‬
‫אבל בבית, אני כן. ‬
‫- קזיה ג'ונס? - כן. ‬
‫הוא לא גרוע כמו שחשבתי. ‬
‫טוב, תן לי את זה. ‬
‫אם החומר הזה מלמד אותך לאהוב מוזיקה טובה, תן לי אותו. ‬
‫הוא עולה מייד לראש. ‬
‫אחי, אלה רק פרחים. ‬
‫מי צריך חנות תקליטים? נפתח חנות פרחים. ‬
‫הנערים האנושיים הגיעו לאגם שבהרים. ‬
‫הם בנו מסתור, ‬
‫ובכוונתם לעקוב אחרי הציידים שלך למכרה, ואז להציל את האח. ‬
‫אבא, אם אשלח עכשיו את הציידים לאגם, ‬
‫אוכל להביא לכאן עוד הלילה את הפוסע בין עולמות. ‬
‫- מאן-אית! - אדוני. ‬
‫אחד מכם יכין את הפוסע בין עולמות באגם. ‬
‫אמור למרגלים שלך בעולם בני האדם שלא אסבול סיבוכים. ‬
‫לא יהיו סיבוכים. ‬
‫בוקר טוב!‬
‫נגעת בתיק שלי?‬
‫לא. למה?‬
‫מישהו רוקן אותו. ‬
‫- אולי היית סהרורי. - אין סיכוי!‬
‫אז זה היה בעל חיים. ‬
‫- בתוך הבקתה? - כן. אל תדאג, ‬
‫לפעמים בעלי חיים נכנסים. ‬
‫אני לא דואג. ‬
‫אפשר להתחיל להתאמן?‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫באתי לקחת את התיק שלי. ‬
‫הכול בסדר?‬
‫את לא לבושה למסיבה. ‬
‫תעלי אליי. ‬
‫איפה היית? אנחנו לא יכולים להיכנס. ‬
‫אסור לי ללכת למסיבה. ‬
‫- איזה חרא. - אני מצטערת. ‬
‫לא יכולתי לתת לבן את המפתחות לקולנוע. ‬
‫עכשיו הוא בטוח חושב שנטשתי אותו שוב. ‬
‫- איפה זארה? - אין לי מושג. בבית. ‬
‫- מצידי, היא יכולה להישאר שם. - מה אתה עושה?‬
‫- את יכולה להביא את שאר הדברים מהרכב? - מה זאת אומרת, בבית?‬
‫אפשר לקבל את התיק שלי?‬
‫השארתי אותו ברכב של בן. מצטערת. ‬
‫- זה בסדר. - את הולכת למסיבה, נכון?‬
‫תני לו את המפתחות, ותגידי לו בבקשה שאני מצטערת!‬
‫- בסדר. - תיהני. ‬
‫השתגרתי לראשונה כשהייתי בחדר שלי. ‬
‫בפעם השנייה הייתי ב"אורקל". ‬
‫בשתי הפעמים האלה הסתכלתי בכרוניקל‬
‫והתמקדתי במקום מסוים. ‬
‫אבל לא בפעם השלישית. ‬
‫נכון!‬
‫אין לזה שום קשר לכרוניקל. ‬
‫מה עוד היה שם כשזה הצליח?‬
‫פחד. ‬
‫מתח, פעימות לב, הכול יחד. ‬
‫טוב. ‬
‫אתה צריך פחד כדי להשתגר. ‬
‫ממה אתה מפחד?‬
‫- מ"בוורלי הילס 90210". - לא, ברצינות. ‬
‫ממה אתה מפחד?‬
‫- מהרבה דברים. - מה למשל?‬
‫אין לי מושג. ממה אתה מפחד?‬
‫כשגילו לאימא שלי גידול סרטני בשנה שעברה, זה הפחיד אותי. ‬
‫נסה שוב, מארק... ‬
‫אתה לא מרוכז היום. ‬
‫נו?‬
‫אני מצטער, זה לא מצליח. ‬
‫אני יודע שאתה חווה לפעמים דברים שהיית מעדיף לשכוח, ‬
‫אבל אם נדרש לך פחד כדי להשתגר... ‬
‫אסור לך לטמון את הראש בחול. ‬
‫- אני לא טומן את הראש בחול. - אז מה כן?‬
‫אני רק צריך קצת... ‬
‫טוב, אנשים נורמליים לא בורחים באמצע משפט. ‬
‫ראיתי משהו. ‬
‫מה ראית?‬
‫זה כנראה סתם בעל חיים. ‬
‫הם תמיד באים במהלך היום?‬
‫אחרת היינו שומעים אותם. ‬
‫ומדי כמה ימים?‬
‫אתה בטוח?‬
‫עד כה, כן. ‬
‫- מה קרה? - תומאס נמצא אי שם, ‬
‫ואנחנו סתם יושבים כאן. זה מה שקרה. ‬
‫בגלל זה אתה רוצה להתאמן על שיגור. ‬
‫זה לא מצליח לי. עכשיו תורך. ‬
‫מר קוטיאס. ‬
‫באת שוב בלי לקבוע תור. ‬
‫בני אדם מתייחסים לתורים ברצינות. ‬
‫ההתנהגות שלך חשודה. ממש לא מקצועית. ‬
‫יתוש הגיע אלינו. ‬
‫מארק צימרמן באגם שבהרים. מכינים אותו לעימות. ‬
‫בעזרתי. אתה גורר סלעים. זו עבודה קשה, כמובן, ‬
‫אבל הסיכון שלי הוא הגדול ביותר. ‬
‫אני הכנתי את מארק, נתתי לו את בקי, ‬
‫ואז לקחתי לו אותה, דבר שהצית את הכעס שלו. ‬
‫אתה יודע מה זה אומר?‬
‫העיט הגדול התעורר בזכותי. ‬
‫אני רצחתי את צ'נרד וטפלתי את האשמה על מארק. ‬
‫הסיכון היה עצום, אבל הביצוע שלי היה מושלם. ‬
‫אני רוצה שתשלח יתוש לעיט הגדול עם הדיווח הזה!‬
‫אני לא סתם בורג קטן במערכת כמו עמיתינו בכנסיית מרטן. ‬
‫- אני מדווח לו על כל פרט. - יופי. ‬
‫אני לא רוצה להירקב כאן. ‬
‫הנערה כבר יודעת על המגדל השחור?‬
‫בקי? כן, אבל היא לא מאמינה שהוא קיים. ‬
‫היא בחדר שלה. הכול בשליטה. ‬
‫אני מקווה. ‬
‫העיט הגדול לא רוצה שיהיו סיבוכים. ‬
‫אצלי אין סיבוכים אף פעם. ‬
‫בקי?‬
‫רבקה?‬
‫- את באה למסיבה? - בטח. ‬
‫- זה היה מארק. - לא ייתכן. ‬
‫בקי, אם תיקחי את הספר לאימא שלי, ‬
‫תוכלי לפתוח את השער... ‬
‫אני מתגעגע אלייך. ‬
‫צדקת מההתחלה... ‬
‫אתה צודק. ‬
‫בקשר למה?‬
‫אני טומן את ראשי בחול. ‬
‫אני מפחד לחשוב על עצמי. ‬
‫להיזכר ברגעים שמפחידים אותי. ‬
‫אתה מפחד מהפחד. ‬
‫איך אוכל להשתגר ככה?‬
‫ואיך אוכל להציל את תומאס?‬
‫אולי אתה לא צריך לחשוב על משהו רע?‬
‫כלומר, אולי... ‬
‫רעיון נהדר!‬
‫באמת?‬
‫מארק?‬
‫מארק!‬
‫שלום, קרפלדן!‬
‫כן!‬
‫הצלחת?‬
‫קלטתי את זה!‬
‫השתגרתי ארבע פעמים ברצף. ‬
‫כל רגש מפעיל את זה, לא רק פחד. ‬
‫אבל אי אפשר להשתגר בתוך עולם אחד. ‬
‫אני לא יכול להשתגר לבקתה ובחזרה. ‬
‫אני צריך לעבור קודם לעולם שלנו. ‬
‫לכן זה לקח הרבה זמן. ‬
‫אתמול כבר התחלתי לדאוג. ‬
‫- נעדרתי כל כך הרבה זמן? - כן. ‬
‫אצטרך להיות מהיר יותר. ‬
‫אני צריך לדמיין את המקום הבא לפני שאני מגיע אליו. ‬
‫תביא לי עוד... ‬
‫קולנוע שלוספארק סגור לרגל שיפוצים‬
‫הינה החותמת שלך. אפשר להיכנס. ‬
‫איפה בן?‬
‫מכוון את התאורה. ‬
‫- הם איתי! - רגע, החותמות שלכם. ‬
‫עכשיו אפשר להיכנס. ‬
‫המוזיקה היום חזקה יותר מהמוזיקה שהייתה פעם?‬
‫לא, האוזניים שלך הזדקנו. ‬
‫היי, בן! התיק שלי אצלך במקרה?‬
‫- זארה רצתה לבוא, אבל... - לא מעניין אותי. ‬
‫גמרתי עם זארה. ‬
‫- כדאי לך לדבר איתה. - למה? גמרתי איתה. ‬
‫אתה כועס ושתוי. ‬
‫חכה עד מחר ואז תראה אם אתה בטוח. ‬
‫רוצה לדעת אם אני בטוח?‬
‫אראה לך כמה אני בטוח. בואי הנה. ‬
‫- בחיים אל תעשה את זה שוב! - מצטער. ‬
‫- איפה התיק שלי? - במטבח, אני חושב. ‬
‫שתיים בשבילכם. ארבעה מארק. תודה. ‬
‫- מה תרצו? - שתי בירות. ‬
‫טוב, הינה הראשונה... ‬
‫מה בשבילך?‬
‫לעזאזל!‬
‫את בסדר?‬
‫- מישהו גנב לי אותו! - ברצינות? שיט... ‬
‫מי גונב ספר דפוק?‬
‫הספר שהיה בתיק?‬
‫לקחתי אותו ושמתי שם, על ארגזי הבירה. ‬
‫חשבתי שהוא יתייבש שם מהר יותר. ‬
‫מה?‬
‫איזה אידיוט הניח אותו מתחת לחבית הבירה, ‬
‫והוא נרטב לגמרי, כמובן. ‬
‫יש לך טקילה?‬
‫כן, שם. ‬
‫מלח‬
‫מי זה?‬
‫אבא?‬
‫אבא, זה אתה?‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫היית צריך להקשיב לי, ‬
‫אז... ‬
‫הבטחת לי. ‬
‫אתה לא אבא שלי. ‬
‫תסתכל עליי. ‬
‫זה קרה באשמתך. ‬
‫- אתה יודע מה ההרגשה... - אתה לא אבא שלי. ‬
‫... כשהלהבות מכלות אותך?‬
‫- תתעורר! - כשהעור שלך מתפוצץ?‬
‫- תתעורר! - כשהעיניים שלך מבעבעות?‬
‫אתה יודע?‬
‫מארק!‬
‫- מארק, אתה יודע מה ההרגשה? - תתעורר!‬
‫זה כואב. ‬
‫מה קרה?‬
‫עם מי דיברת?‬
‫היי!‬
‫- אחי, עצור! - מה?‬
‫דבר אליי. מספיק. ‬
‫משהו כאן לא בסדר. ‬
‫מישהו נמצא שם ומשחק לי בראש. ‬
‫היה לך חלום רע. ‬
‫זה לא היה חלום רע. ‬
‫אז מה זה היה?‬
‫אולי בעל חיים שוב?‬
‫- אל תעשה את זה. - מה?‬
‫אל תתייחס אליי כמו אל אידיוט. ‬
‫אמרתי שיש שם מישהו. ‬
‫- אם אתה לא מאמין לי, תתחפף. - לא היה שם אף אחד אחר. ‬
‫אתה משתגע ולא מוכן להודות בזה. ‬
‫אז תתחפף אתה. ‬
‫טוב. ‬
‫אתה רוצה לדעת מה קרה שם? מה ראיתי?‬
‫בטח. ‬
‫את אבא שלי. ‬
‫את האבא המת שלך. ‬
‫הוא תפס אותי ושרף אותי ככה. ‬
‫רוצה שאראה לך?‬
‫אני לא רואה שום דבר. ‬
‫הוא היה שם. ‬
‫באמת. ‬
‫אתה משתגע, צימרמן. ‬
‫קרקס דאיקירי‬
‫- כמה? - שמונה מארק. ‬
‫- שמור את העודף. - תודה. ‬
‫היי, מאיה. ‬
‫לאן את הולכת?‬
‫למה את הולכת מוקדם כל כך?‬
‫זרקת את זארה ועברת מייד לדבר הבא?‬
‫למה את כועסת?‬
‫- מה אכפת לך? - אתה לא קולט שום דבר, נכון?‬
‫- אידיוט מטומטם. - רגע. ‬
‫לא שמת לב שאני תמיד מכרכרת סביבך?‬
‫כלומר, את... ‬
‫כן, חתיכת דביל. ‬
‫לא ידעתי את זה. ‬
‫רציתי להיות החברה שלך מאז שהיית בן שבע, ‬
‫התנגשת ברכב שלנו עם האופניים, ‬
‫ואבא שלי רצה להרוג אותך. ‬
‫אבל אמרתי לו, "לא, אבא!‬
‫"זה הילד שאני רוצה להתחתן איתו יום אחד. "‬
‫אני עדיין מרגישה ככה. ‬
‫חשבתי שאת סתם רואה בי בחור נחמד... ‬
‫רק אולי קצת מטומטם. ‬
‫כן, זה נכון. ‬
‫אידיוט מטומטם. ‬
‫מאיה!‬
‫בבקשה. ‬
‫תודה. ‬
‫הצילו! בבקשה, מאיה... ‬
‫אני אזעיק עזרה!‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫מסדר את הבלגן שהשארת!‬
‫מאיה זקוקה לעזרה דחופה. צריך להזמין אמבולנס!‬
‫אל תדברי עם אף אחד. ‬
‫מזמן לא יצאת לבלות?‬
‫- מה? - מזמן לא יצאת לבלות?‬
‫נראה כאילו לא היית בחברת אנשים הרבה זמן. ‬
‫גם אתה לא נראה כמו קווין קוסטנר. ‬
‫סליחה, רק ניסיתי להיות נחמד. ‬
‫אני חושב ששנינו... ‬
‫בואי אחריי. ‬
‫הם עושים המון רעש!‬
‫אנחנו צריכים אוכל. ‬
‫אני לא אוכל אותם. ‬
‫אבל אני כן. ‬
‫הריח שלהם מסתיר אותנו מהמקורננים. ‬
‫אילו מקורננים? לא ראיתי אותם עדיין. ‬
‫- אתה מאשים אותי? - לא!‬
‫- זו לא אשמתי שהם לא הופיעו. - אני לא מאשים אותך. ‬
‫- נשמע שכן. - אבל אני לא. ‬
‫לי יש תוכנית לפחות. ‬
‫ולך? מהי התוכנית שלך?‬
‫- אין לך תוכנית להציל את תומאס. - פשוט תשתיק את הדגים!‬
‫אל תצעק עליי. ‬
‫איפה הנעצים?‬
‫תן לי אותם. ‬
‫השתגעת?‬
‫הגיע הזמן להוציא לך את המקל מהתחת ולהכיר במציאות. ‬
‫מה הקטע, אחי?‬
‫אני יודע מה קרה לך. למה אתה מתנהג כמו מניאק‬
‫ולמה אין לך חברים. זה לא בגלל התפרצויות הזעם שלך. ‬
‫- אין לי מושג על מה אתה מדבר. - יש לך מושג. ‬
‫אתה תמיד שומר מרחק כדי שלא תצטרך לזכור, ‬
‫אבל תומאס סיפר לי הכול. ‬
‫כל פרט... ‬
‫על אבא שלך. ‬
‫- תפסיק. - קדימה, תתחרפן. ‬
‫תצעק עליי. לא אכפת לי בכלל. ‬
‫אנחנו נדבר על הכול. ‬
‫אתה תיזכר. ‬
‫אמרתי לך להפסיק!‬
‫נסעתם לסטודיו של אבא שלך. ‬
‫אתה, תומאס ואבא שלכם. ‬
‫הוא רצה לשרוף את המחקר שערך על הגריפון‬
‫כדי שאף אחד לא ימצא את המגדל השחור. ‬
‫תישאר כאן ותשמור על הכרוניקל, טוב? לא משנה מה יקרה. ‬
‫מבטיח?‬
‫תבטיח!‬
‫הבטחת לחכות. ‬
‫סתום את הפה שלך!‬
‫אבל אז הפנס כבה, ‬
‫והחושך הביא איתו את הפחד. ‬
‫תומאס!‬
‫לך!‬
‫בבקשה, אל תשאיר אותי לבד!‬
‫בבקשה!‬
‫עצור! משטרה. ‬
‫תניח את פחית הדלק. ‬
‫אם תומאס לא היה חוזר לקחת אותך, ‬
‫לטפל בך במקום לעזור לאבא שלך כפי שתוכנן, ‬
‫הוא היה בחיים עדיין. ‬
‫תוציא אותו מפה. ‬
‫אמרתי לך להוציא אותו. ‬
‫אל תעשה את זה. ‬
‫היי!‬
‫אני יודע שזה כואב. ‬
‫אתה לא אוהב שאנשים אומרים לך את האמת. ‬
‫סתום את הפה!‬
‫אבל אם אתה רוצה להתגבר על זה אי פעם, ‬
‫אתה צריך לקבל את זה. ‬
‫המוות של אביך... ‬
‫קרה באשמתך. ‬
‫לא!‬
‫הוא מוכן!‬
‫שלחו את הציידים!‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬