JAKSO 1 MINUA KUTSUTTIIN TAIKAKÄDEKSI
BRITANNIA-TEATTERI
PÄÄOSASSA FLORA FRÍAS
En tiedä, monestiko sanoin sinulle, etten voi lopettaa.
Jään kaipaamaan sinua.
RIKOSPODCASTISTA BROADWAY-TRILLERIKSI
Olin hulluna Doloresista kertovaan podcastiin,
mutten kuvitellutkaan tällaista.
-Hänestä on vaikea pitää. -Melkein ymmärrän, miksi hän teki niin.
-Melkein. -Inhimillistit hänet.
-Teit hänestä uskottavan. -Kiitos.
Minun oli todella päästävä hänen nahkoihinsa onnistuakseni.
Sanonpa vain, että tämä on rankkaa.
Jätän hänet taakse mielelläni.
Vai taakse? Juttu paisuu isoksi.
Näen hänestä 20 postausta joka päivä.
Näitkö sen kahvilan Taipeissa, joka tarjoili ihmislihamykyjä?
Näin. Ja ihmisen luuydintä bistrossa Pariisissa.
-Hänen tekosiaan, eikö? -Taatusti.
-Oikea Dolores on yhä jossain. -Eikä.
Auto saapui. Tuletko juhliin?
Vai tulenko? Totta kai, kunhan pesen veren pois.
-Onneksi olkoon. -Olit loistava.
-Nähdään. -Kiitos.
-Nähdään myöhemmin. -Olet rakas.
-Hei sitten. -Samoin.
HIEROJA JA KANNIBALISMIHUIJAUS
Älä säikähdä. Minä tässä vain.
En ole hirviö, jollaisena minut esität.
Olen kuten sinä,
jos kaikki menisi pieleen.
Luulin, että olet...
Kuollut, tiedän. Sehän olisikin mukavaa kannaltasi.
Kuulutat nimeäni ja teet minusta tunnetun
aivan vääristä syistä.
Teet rahaa kaikille
paitsi minulle.
Mitä kädellesi tapahtui?
Kädellenikö? Luulin, että pääsit nahkoihini.
Jäikö se tutkimuksissasi huomaamatta?
Aiotko tappaa minut?
En.
Pahempaa.
Kerron sinulle asioita, joita et voi unohtaa.
Joita et voi pestä pois.
Sen jälkeen
autat minua.
-Autan sinua? -Niin.
Miten?
Kertomalla asioiden oikean laidan.
HIEROJA JA KANNIBALISMIHUIJAUS NAAPURUSTO JÄRKYTTYI
Nimittäin minä
en ollut verenhimoinen sosiopaatti, jollaiseksi minua väitetään.
Olin tyttö Washington Heightsistä.
Ne olivat elämäni parhaita vuosia.
Muistat kai vuodet WTC-iskujen jälkeen, kun kaikki yrittivät pitää yhtä.
Se oli silti Giulianin aikaa, ja kaupunki jahtasi ankarasti
joitakuita meistä.
Siinä talosi Hobokenissa.
Dominic oli kuningas.
-Saat asiakkaita. -Selvä.
Ne viisi vuotta olin hänen kuningattarensa.
Rakastin häntä niin paljon, että olisin tehnyt mitä vain.
Ja teinkin.
Antonio? Joko tulit?
Pysy siellä.
Tyypin piti ostaa iso lasti ruohoa.
Seis. Kädet ylös.
Dominic Arfonso.
En ole kuullutkaan.
Dominic? Voitko...
Numero ei ole enää käytössä.
Jos kuulette tämän viestin...
-Numero ei ole... -Dominic?
Dominic!
Jouduin vankilaan 16 vuodeksi.
Kuusitoista vuotta New Yorkin osavaltion vankilassa
huumekaupasta ja poliisin vastustamisesta.
Kuusitoista vuotta philadelphialaisen kädettömän hierojan kanssa.
Ystäväni Tabithan.
Eräänä aamuna vuonna 2019
he antoivat vanhat vaatteeni takaisin.
Sain 200 dollaria ja junalipun.
Heittivät minut juna-asemalle kuin palveluksena.
Näiden lähiöpaskiaisten mielestä sain kai ansioni mukaan.
Grand Centralin asemalle. Liput.
-Liput. -Löytyy.
-Tässä. -Se on kuitti.
Anteeksi.
Ensimmäinen asema Manhattanilla, Harlem-125th Street.
Hyvä luoja. Minun New Yorkini.
Aloin kävellä pohjoiseen
kohti ainoaa mahdollista majapaikkaani. Minulla ei ollut enää perhettä.
Vanhempani kuolivat, kun olin kouluiässä. Dominic huolehti minusta.
Toki hän olisi jatkanut elämäänsä, mutta suojelin häntä 16 vuotta.
Hän oli yösijan velkaa.
Tässä se on. Washington Heights.
Mitä helvettiä?
JOOGASALI
Se on keskiluokkaistunut.
Hyvä on, ei täysin.
Ellei ainoa perheen korvikkeeni ole täällä, tarvitsen ihmeen.
Mitä pirua tämä on?
Niin?
Hei. Onko Dominic kotona?
Kuka?
Asuuko Dominic vielä täällä?
En tunne häntä.
Hei?
Portaat eivät haitanneet parikymppisenä.
Hei.
Olen pahoillani.
Asuin täällä ennen, enkä minäkään olisi avannut ovea.
Tämä on sopimatonta, mutta pääsin juuri...
ulkomailta, ja olen ollut poissa 16 vuotta.
Rukoilin, että poikaystäväni asuisi yhä täällä
tai että tuntisit... Hei.
-Kiitos. -Etkö tiedä, missä poikaystäväsi asuu?
Tuskin hän on enää poikaystäväni.
-Kulta, mitä... -Ei hätää.
-Hoidan tämän. -Anteeksi. Tämä on noloa.
Saisinko tamponin?
Yritän olla vuotamatta verta lattiallenne.
Ei.
-Tule. -Kiitos.
Tuolla pesualtaan alla.
Laatta vessanpöntön takana. Luoja, pyydän.
Päästitkö Jehovan todistajan sisään?
Irtoa nyt.
Hyvä.
Hemmetti.
Tiesin, että ne olisivat poissa. En ole tyhmä.
Oli kuitenkin katsottava.
Siinä talosi Hobokenissa.
Hän hylkäsi minut.
Ainoa ihminen, joka minulla oli jäljellä.
Jätit minut homehtumaan, vittu!
Jätit minut homehtumaan. Hyvä luoja.
-Oletko kunnossa? -Olen, kiitos.
Enkä ole.
-Ajattelimme, että sinun pitäisi... -Anteeksi suihkuverhostanne.
Milloin muutitte tänne?
Asuntoon.
Viime kesäkuussa.
Tiedättekö edelliset asukkaat?
Emme.
Entä saisinko vuokranantajan numeron?
-Talohan myytiin vuosi sitten? -Niin.
-Vuokranantaja vaihtui. -Selvä.
Emme voi auttaa.
-Hyvä on. -Anteeksi.
En kai hermostuttanut?
En halua olla sellainen.
Hei, kaunokainen.
Etkö puhu minulle? Haluan auttaa.
Ketä etsit?
-Dominicia. -Ketä Dominicia?
Dominic Arfonsoa.
En ole nähnyt sinua täällä.
No,
asuin tuossa viisi vuotta Dominicin kanssa.
-Ikään kuin tuntisin hänet. -Miksi sitten kyselet?
Hän oli näiden kulmien pomo, eikä antanut kenenkään väestään
käsitellä rahaa julkisesti. Näin, mitä teit.
Ole hyvä äläkä puhalla savuasi naamalleni.
Oletkin ikävä ämmä.
-Mikä? -Ikävä ämmä.
Kuules, kusipää. Älä anna minulle syytä palata linnaan.
Älä saata minua kiusaukseen, paskanaama.
Helvetin akka. Yritit polttaa minut.
-Mikä sinua vaivaa? -Haista vittu, tollo.
Ennen kukaan ei hyppinyt täällä nenilleni, mutta nyt...
Mennyttä kaikki.
Paitsi...
Kuin kangastus autiomaassa.
Empanada Loca.
Helvetti.
Etkö sinäkään näe minua? Jumaliste.
Jessus.
Anteeksi, nuori neiti. Kaikki hyvin?
"Nuori neiti"? Isäni kutsui minua niin.
Omani puhui samoin, jos olin pulassa.
Sekin kelpaisi, jos vielä näkisin isän.
Tiedän tunteen.
-Kiitos. -Ole hyvä.
Tervetuloa Empanada Locaan. Meillä on tarjous, kolme viitosella.
Voi luoja.
Nimi ei suotta tarkoita "hullua".
Voinko auttaa?
Anteeksi. Tämä vain...
Tämä on ensimmäinen paikka, joka on yhä jäljellä ja aivan ennallaan.
-Tiedän. Surullista. -Eikä.
Jono tänne ylsi aikoinaan korttelin ympäri.
Ikävöin tätä paikkaa.
Söpöä.
Oletpa pitkä. Kelpaisit malliksi.
Tuo on suosikkini. Guavalla ja juustolla.
Rakastan noita. Saanko yhden?
1,85 dollaria.
-Tässä. -En voi rikkoa viittäkymppiä.
Onko tämä edes aito?
On se. Sain neljä viidenkympin seteliä.
Muuta minulla ei ole. Etkö tosiaan voi?
Pahoittelen.
Se on sääntö.
Tosiaanko?
Haluaisin ryömiä kuoppaan kuolemaan,
mutta minulla ei ole edes kuoppaa.
Dolores Roach?
-Luis? -Hitto soikoon.
-Se olet sinä. -Olet kasvanut isoksi.
Hyvä luoja. Dolores Roach ilmielävänä.
Siitä on ikuisuus, mami. Et ole vanhentunut päivääkään.
Nellie, tämä hieno nainen on vanha tuttuni.
-Okei. -Älä huolehdi.
Olet ikuisesti VIP-vieras Empanada Locassa.
-Tule. -Luoja. Kiitos.
Nuo ovat ylpeyden aiheeni.
Guavajuustoni.
Sama salainen resepti aina isäni avattua paikan vuonna 1987.
Anteeksi.
Unohdin varoittaa roiskeista.
Tämä ei ole minun päiväni.
-Milloin vapauduit? -Aamulla.
Vasta tänä aamunako?
Ja sinä...
Palasit siis heti tänne?
Tiedän.
-Ajattelin kai... -Kai?
-Ajattelin... -Mitä ajattelit?
Punkkaavani Dominicin luona.
Dominicin?
-Tiedätkö, missä hän on? -Siis...
En ole nähnyt häntä lähtösi jälkeen.
-Tosiaanko? -En.
Tiedätkö hänestä?
En. Siksi kysyin sinulta.
Jouduttuasi vankilaan
hän sai kuulemma sydärin.
-Mitä? -Tai kuulemma muutti Oregoniin.
Töihin johonkin pilvenkasvatustaloon. Kaikki puhuvat omiaan.
Tietävät vain, ettei hän ole täällä.
Jumalauta.
-Jumalauta! -Hei, rauhallisesti. Kaikki hyvin.
Eikä ole. Uhrasin 16 vuotta elämästäni suojellakseni häntä.
Nyt kämpässämme asuu nuorisoa.
Kaikki rahamme ovat poissa. Viiden vuoden säästöni.
-Minulla ei ole mitään. -Oletko jossain asuntolassa?
Kunpa olisinkin.
-Onko sinulla ehdonalaisvalvoja? -Ei.
Olen "suorittanut määräaikaisen vankeusrangaistukseni".
Olen valmista kauraa.
Voi hitto.
Hei.
Toisaalta...
-Etkö siis joudu huumetesteihin? -Mihin testeihin?
Hei, Nellie.
Pidä silmällä asiakkaita.
-Okei. -Tule. Asun yhä kellarissa.
Tosiaan. Hän asuu liikkeen alapuolella.
Muistan tämän paikan.
Missä isäsi on? Määrääkö hän yhä täällä?
Hän kuoli muutama vuosi sitten. Munuaiset pettivät.
Olen pahoillani.
-Pidin hänestä. -Kiitos.
Menetin 16 vuotta tuon kasvin takia.
Syteen tai saveen.
Tätä lajiketta sanotaan hapanomenaksi.
Se on... Anteeksi vain.
-Odota hetki. -Luoja.
Ei hätää, apu on tulossa.
Keuhkoni taitavat olla ruosteessa.
-Helvetti. -Mitä nyt?
Vesi on taas poikki. Olen pahoillani.
Rakennus myytiin muutama kuukausi sitten,
ja uusi vuokranantaja katkoo vettäni.
Kiusaako hän sinua?
Joudutko muuttamaan?
En, minulla on vuokrasopimus.
Tuo ruoho on tosi vahvaa.
Niin, koska se on lääkekannabista.
New Yorkissa ei vieläkään saa ostaa, joten löysin yhden albiinokaverin.
Hän saa kamansa apteekista Coloradosta.
Oikeastiko? Jopa kamabisnes keskiluokkaistui.
-Vesi palautui. -Jessus sentään.
Kiitos.
Vannon sinulle.
-Tapan sen tyypin. -Kenet?
Uusi vuokranantaja on paskiainen.
Paikka on vaihdellut omistajaa, muttei ole koskaan ollut
maksamaamme hintaa arvokkaampi.
Nyt alueen suosio kasvaa.
Miten pilvessä hän on?
Entä minä?
Tämä oli pasteijaliike syntyessäni, ja se on sitä kuollessani.
Yhtä sekopäinen kuin isäni toisen viskinsä kohdalla.
Nytkään minulla ei ole muuta paikkaa.
Luojan tähden. Mikä sinua vaivaa?
Mitä sinä... Älä.
-Luoja. -Kihelmöi.
-Voi paska. -Istu ja rauhoitu.
Se kama on vahvaa.
-Taidan saada paniikkikohtauksen. -Okei.
-Saan paniikkikohtauksen. -Hengitä.
Hartiasi ovat kireät.
Samoin niskasi.
-Mitä? -Kätesi.
Mistä opit tuon?
Tienasin kanttiinirahoja hieromalla varmaan vuosikymmenen.
Ja siellä muuten oli äkäisiä narttuja.
Joka ikinen muuttui käsissäni hyytelöksi.
-Minua kutsuttiin Taikakädeksi. -Taikakäsi-Dolores.
Mietin, että voisin tehdä tätä työkseni.
Oikeana hierojana.
Kuulostaa mahtavalta. Sinulla on suunnitelma.
Suunnitelmani oli löytää Dominic. Hän on majapaikan velkaa.
-Ainakin sen verran. -Paskat hänestä.
Voit jäädä tänne.
Oikeastiko?
Jos totta puhun,
sohvan nähtyäni ajattelin, että olisi mukava jäädä yöksi.
-Isäni huone on tyhjä. -Minulle kelpaa vaikka lattia.
-Yritin vuokrata sitä. -Minulla on kaksisataa.
-En tiedä, mihin se riittää. -En veloita.
-Lupaan etsiä heti töitä. -Lopeta.
-Etsin työpaikan. -Dolores, lopeta.
Ymmärrätkö?
Huone on sinun niin pitkään kuin tahdot.
Voin ruokkia sinut. Ja pitää ruohoissa.
Pilailin vain. Tai sitten en.
Olisi tosi kivaa, jos olisit täällä.
Niin moni on poissa.
Saisinko todella jäädä vähäksi aikaa ilmaiseksi?
Et ainoastaan saa.
Pyydän, että jäät.
Miksi tekisit niin takiani?
Kaipaan sinua, Dolores.
Olen ajatellut sinua paljon.
Jos minulla olisi vaihtoehtoja, tuo voisi olla karmivaa.
Yksin, ovi lukossa ja pilvessä.
Tämä on ihme.
Luisin isä kuulemma kuoli tässä huoneessa,
mutta täällä tuntuu turvalliselta.
Jotenkin turvalliselta.
Luisin isän vanhoja paitoja sun muuta.
Käperryn sänkyyn
ja ajattelen Tabithaa,
koska tämä on ensimmäinen yöni ilman häntä pitkään aikaan.
Ajattelen myös
Dominicia,
elämäni rakkautta.
Luisin isää, joka kuoli tässä huoneessa rauhallisesti.
En aavistanut, kuinka moni muu siellä vielä kuolisi
vähemmän rauhallisesti.
Flora, tuletko juhliin?
Tulen.
Tavataan siellä.
Selvä.
Olet mainio kuuntelija.
Tekstitys: Tero Vaaja