PŘÍŠERNÝ PŘÍBĚH DOLORES ROACHOVÉ
8. DÍL ZASTAV MĚ
Vážně jsem to nechtěla.
-Do prdele. -Do prdele, co?
Tady je tolik věcí v prdeli.
-Nikdy jsem to neviděl. -Prostě mi ho pomoz odsud dostat!
-Uklidil jsem dole. -Chceš ho nechat v mrazáku?
-Jak to minule dopadlo? -Zamknul jsem ho.
Tak tys ho zamknul?
Nechal jsi na něm nálepku.
Tu nálepku máš sundat.
-Ta už tam byla. -Ale ne.
-Jasně že ne. -Já to tam nedal.
-Rozptyluješ mě. -Já tě rozptyluju?
Já nepřemýšlím o lízání kundy.
Miluju tě. Nepotřebuju žádnou jinou kundu.
Drž hubu a pomoz mi s tím.
Chtěl jsem být romantickej.
-Prokrista! Prostě mi s tím pomoz. -Já to udělám.
Panebože.
Dávej pozor.
Haló!
Sakra. Pojď zpátky.
-Nekopej do něj. -Zvedni mu nohu.
-Paříte tam nebo co? -Mám to.
Ahoj.
-Ahoj. -Čau.
Kde je Jonah?
-Právě odešel. -Co? Jo, odešel.
-Myslela jsem, že jde dolů pracovat. -Jo.
-Nepracuje tady. -Ne.
Tak trochu jo.
-Nejspíš šel do kanceláře. -Říkal, že jde dolů.
Kancelář má na severu...
Nevím, prostě odešel. Nechtěl se zdržovat.
Aha.
Dáš si? Dolores nechce.
-Nemá hlad. -Jo, nechci.
Ne, díky. Otevřeme?
-Jo, hned přijdu. -Tak jo.
Chceš otevřít?
-Zatím ho necháme tam, než... -Co?
To je Jonahův mobil?
Já nevím. Je?
-To je divný. -Jo, to je fakt divný.
-Není. Já ho pořád někde zapomínám. -Ty žádnej mobil nemáš.
Tak teď víš proč.
Přišel se rozloučit. S náma, než odešel.
-Musel jít. -Jo.
Do práce.
-Nejspíš se vrátí. -Jasně.
Tak jo.
-Hele, jak se má Sophia? -Dobře. Ráno jsem s ní mluvila.
Zdá se, že je jí fajn. Přes oběd za ní zajdu.
To je skvělý, Nellie.
Jo, to je.
Tak jo, otevřeme.
Jonah byl fajn kluk. Nezasloužil si to.
Nellie taky ne. Teď máme další tělo a nemůžeme zůstat, s odkupem nebo bez.
Luisi!
-Co? -Volala jsem Jonahovi do kanclu.
-Prý tam ještě není. -Odešel před chvilkou.
Přespal u mě.
Jsem hrozná ženská.
Nejspíš zapomněl svůj mobil. Něco takovýho ještě nezažil.
-Je jasný, že moc nemyslel. -Asi nemyslel. To je...
-S kým to Luis mluví? -Nevím, s nějakým fízlem.
Překvapuje mě, že by si to někdo myslel.
-Musíme pryč. -Empanada Loca je rodinný podnik.
Jsme základem místní komunity přes 30 let.
Kromě nás tu nic nezbývá.
Stojím si za vším, co se děje za těma dveřma.
Jo? Tak proč jsem Marcie už neviděl, co šla za ní dolů?
Proč myslíte, že když sem Marcie chodí na masáže, prodáváme trávu.
Šla sem omrknout konkurenci. A pak zmizela.
Konkurenci? Marcie pořád dýluje? Myslel jsem, že toho nechala.
Nech si ty kecy. Teďka zavolám kámošům z protidrogovýho.
Tak zaplatíš jí?
Jestli jí zaplatím? Nikomu nebudu platit.
Možná budeš muset.
Už je mi to jasný. Chceš mě vydírat.
Nedostals prachy od Marcie, tak je chceš ode mě.
Jen si posluž. Zavolej na protidrogový. Můžou to tu prohledat. Dám jim empanadu.
-Luisi, pojď sem. -Dostanou masáž.
Nikdy nebudou jako dřív.
Když o tom tak přemýšlím, třeba by sis taky dal masáž.
Vypadáš dost ztuhle. Bez urážky.
-Ne, díky. -Jak chceš.
-Něco tady nehraje. -Nevím co.
Prostě tady budeš postávat? Tak jo, posluž si.
-Jen do toho. -No tak, Luisi. Přestaň.
ROZVÁŽKA ČERSTVÉHO JÍDLA
Dneska ne, Jeremiahu.
Pojď dolů. Nellie, hned se vrátíme.
Padej dolů.
Sklapni.
Musíme pryč.
-Co? -Musíme se okamžitě sbalit.
-Počkej. Proč? -Jdeme.
Ty se ještě ptáš?
Kvůli mrtvýmu synovi mrtvýho majitele v mrazáku.
A kvůli fízlovi, kterej tě vydírá.
Vzpamatuj se. Musíme pryč.
Kecá nesmysly. Nic neudělá.
Co teda chceš dělat? Čekat na další nabídku na firmu?
Budeš dál dělat ty svoje empanady?
Skrýváme se všem na očích.
-Už žádný empanady. -Nemáme dost peněz.
Peníze máme. Máme 15 tisíc a moje peníze.
To na dům v Coloradu nestačí. Je to jen 15 tisíc.
Luisi, nebudu si kupovat barák v Coloradu.
Jen nechci strávit život v kriminále.
Kam chceš jít?
Nemám ponětí. Třeba do tunelu metra.
-Něco vymyslíme. -To chceš?
Ne, tak žít nechci.
Ale takhle to dál nejde. Stejně jsme chtěli pryč.
Jen ty peníze, to jediný se změnilo. Odejdeme i bez peněz.
Všechno se změnilo.
Vím, že jsi Jonaha musela oddělat. Nemám vztek.
Chtěli jsme odejít. On by převzal podnik.
-Jestli odejdeme teď, je po všem. -Ale nepřevezme.
Všechno zmizí. Nic po mně nezůstane.
Všechno, co mám. Narodil jsem se tady.
Narodil jsem se na týhle podlaze.
Máme se tady skvěle. Baví tě to, ne?
Dokonalý... Ty bláho!
Zkusilas tohle? Tenhle model se jmenuje Masakr. Je to...
Luisi, tohle je masakr. Tohle všechno.
Já padám. Dělej si, co chceš.
Počkej! Prosím tě.
Jak chceš. Ale poslouchej.
Když odejdeme teď, bude to podezřelý.
Musíme odvést pozornost. Musíme získat čas.
-Jak to uděláme? -Mám nápad. Přísahám.
Jen chvíli počkej. Chvíli počkej.
Musíme pryč ještě dnes, Luisi. Dnes odsud odcházíme.
-Co děláš? Kam jdeš? -Já to zařídím. Mám to.
Co to děláš?
Dávám ti nejvýš hodinu. Víc ne.
Věř mi. Prostě mi věř.
Jo, věřím mu, že to ještě víc podělá.
Ale pořád ho potřebuju. On jedinej mě nikdy nepodrazí.
Lidi stojí za hovno.
Ale tahle lavice mě nikdy nezklamala.
Byla to taková rychlovka?
-Joy! -Jaká rychlovka?
-Ne. Teď se to nehodí. -Nehodí se to.
-Tobě se to nikdy nehodí, Dolores. -Joy, prosím tě.
Natáhla jsem si krk. To bude stresem.
Panebože, fakt? Copak mě neslyšíš?
Chiropraktik není tak dobrej. Ne že bych si ho mohla dovolit.
Teď na to nemám čas. Nemám připravenou lavici. Musíš jít.
-Proč? Co se děje? -Musíš jít.
Ne, počkej. Jsi strašně hrubá.
Jsem tvá kámoška. Sháněla jsem ti práci, když jsi sem přišla s holýma rukama.
Zničilo to můj vztah se sestrou. Kvůli tobě spolu už nemluvíme.
A sehnala jsem ti spoustu klientů, spoustu lidí, co čekali na svoje prádlo.
„Máte půl hodinky? Musíte zajít vedle na masáž.“
Jsi dobrá. Ale zase nejsi nějakej zázrak.
Chodí za tebou, protože jsem je poslala. Protože já mluvím pravdu.
A lidi mě mají rádi. Mám dobrej vkus.
A ty se mnou zacházíš, jako bych byla nějaká...
Víš co? Měla bys mi platit provizi.
Nechceš mi pomoct, když mě něco bolí? Tak 10 procent...
Tak jo. Otoč se. Máš 30 vteřin.
-Dobře. -Máš 30 vteřin.
-Kde to bolí? -Tady.
-Je to strnulý. Jo! -Jen buď potichu. Prosím, Joy.
-Promiň, že jsem křičela. -To nic.
Prosím, jen buď potichu.
-Přátelé ti řeknou nepříjemnou pravdu. -Joy, musíš sklapnout.
-Někdy jsi tak zlá. -Zlá?
-Já jsem zlá? -Měla bys...
Měla jsem Joy ráda, ale byla ve špatnej čas na špatným místě.
Do prdele.
Do prdele...
Musíme pryč.
Do prdele, musíme pryč.
Luisi!
Říkala, že přinese nějaké empanady.
-A už se neozvala? -Ani nevolala, že je nemocná.
Nezmeškala matiné od She Loves Me v roce 1993.
A to jen proto, že ji někdo strčil v metru na koleje.
Ruthie přežila elektrický šok, a stejně zavolala.
-A tohle je opravdu divné. -Nellie, můžu s tebou mluvit?
Ahoj! Potřebuju s ní...
-Moment. -Jen chvilku.
Hned jsem zpátky.
Na něco jsem se chtěla zeptat.
-Co se děje? -Poslouchej.
Jonah ještě nepřišel do kanceláře.
Je to necelá hodina. Uklidni se.
Já vím. Ale nejdřív zmizel jeho otec, teď ta ženská.
Jeho otec nezmizel. Napsal mu, ne?
Ale jen jednou a od té doby už ne. Ženská, co je hledala, taky zmizela.
-Aspoň to říkají. -Proč posloucháš...
-Udělala to mafie? -Cože?
-Existuje ještě mafie? -Ano, existuje.
Mafie v tom není, Nellie. Jen...
Nevím, co to je.
Ale nic se neděje. Všechno je v pořádku.
Není to v pořádku. Možná to není v pořádku.
Občas věci nejsou v pořádku.
Když mámu zavřeli, to nebylo v pořádku. Když ji zavřeli předtím, taky ne.
Jen chci vědět, jestli něco není v pořádku, než...
Nechci, aby se něco stalo tobě nebo Luisovi.
Můžeme se vrátit do práce? Prosím.
Přísahám, že všechno bude v pořádku.
-Nemůžeme s tím nic dělat. -Dobře.
Prostě se vrátíme do práce.
-Dobře? -Dobře.
Tak jo.
Věří mi.
Jsem nestvůra. Ještě hůř. Jsem skutečná.
Luisi!
Je nějaká mizivá šance, že neudělal nějakou blbost?
To by bylo moc blbý i na něj.
Bylo to takhle předtím?
Nemůžu na něj čekat. Spakuju se a vypadnu.
A všechny ty dluhy.
A pak dostával všelijaký divný zprávy. A nic!
Vůbec nic?
-Vůbec nic. -To je podezřelé.
-To se mu nepodobá. -Co kdyby se stal mnichem?
Přišla na to?
-Cože? -Joy na to přišla?
Ne, nepřišla.
Něco viděla? Proč jsi...
Protože jsem rozjetá. Musíme pryč. Odejdu s tebou nebo bez tebe.
-Počkej. Proč? -Proč?
No tak, Luisi. Už jsme o tom mluvili.
Musím s ní něco udělat. Mám plán. Kéž bys mi věřila.
Proč bych ti měla věřit? Všechno jsi jen zhoršil.
-Staral jsem se o tebe. -Nezačínej.
Nepotřebuju, aby za mě rozhodoval třicetiletej upocenej kanibal,
kterej krade tampony a je cítit marinádou,
a kterej by neměl koho lízat,
kdyby mi před 16 lety
Dominic neposral život.
-Díky. -Jsi hnusná. Tohle je hnusný.
Jo? Tak jsem prostě hnusná. Koho to sere?
Taky jsem zabila lidí. To ti nevadí?
-A právě jsem zabila Joy. -To jsem nečekal.
Proč jsem zabila Joy, do prdele?
Ty vole, přijeli rychle! Fízlové jedou!
Dolores!
-Nellie, počkej! -Pomoc!
-Ty jo! -Nellie!
To vyšlo líp, než jsem čekal. Prima!
Jen jsem chtěl získat čas, ale teď tady můžeme zůstat.
A díky dodávce od Kouzelných rukou budeme mít dnes čerstvý Muy Loca.
Co jsi udělal?
Sophia je pryč, to se právě hodilo. Vytáhl jsem to po požárním žebříku.
Proboha!
Fyzika v akci. Dokonce jsem jim i zavolal. „Vím, kde jsou všechna ta těla.“
-Brnkačka. -Jak jsi to mohl Nellie udělat?
Prosím tě, Jonah tady byl jen kvůli ní.
Ale ne. Byl tady kvůli mně.
To je fuk. Je mladá.
Může si užívat, až ji propustěj.
Propustěj? Luisi, když rozsekáš lidi na kousky, tak už tě nepropustěj.
Zvlášť černošku jako Nellie. Myslíš, že na mě byli drsný?
Jak jsi to mohl udělat?
Jak jsem mohl? Lidem se tady lámou krky.
Nellie z toho vyšla ještě dobře. No tak, teď jsme v bezpečí.
Nejsme v bezpečí. Teď to tady všechno obrátěj naruby.
Zase jsi to pohnojil.
-Co jsem měl sakra dělat? -Měl jsi mě zastavit.
Někdo mě měl zastavit.
Mohla jsem tu být šťastná. S tebou.
Dávala bych masáže. Ty bys dělal nahoře.
Nikdy jsem nechtěla barák v Coloradu.
Jen jsem chtěla
normální, obyčejnej život.
A být normální, obyčejnej člověk.
A místo toho se ze mě stalo tohle.
Tak jo.
Jako to všechno dneska? Jako vždycky v tuhle dobu?
Na to nebudeme reagovat.
Musím jít.
-Půjdu s tebou. Jen se sbalím. -Je pozdě.
-Pojď, mám tady auto. -Jeremiahu?
Pojď, Dolores. Vzadu mám auto. Jdeme.
-Co tady dělá? -Počkej.
Vím všechno.
Vím, k čemu ji nutíš. Vím...
-Nevíš... -Vím, co je v těch empanadách.
Nevím, o čem mluvíš.
-Vím, cos udělal s Arielem. -S tátou?
Máš o kolečko míň. A tys věděl, že to ví.
-Proto jsi ho nechal shnít. -Nic o mně a tátovi nevíš.
-Drž hubu. -Byl to můj kamarád.
Nebyl to tvůj kamarád. Jsi normální vůl.
Litoval tě, protože jsi na palici.
I předtím, než ti umřela žena
a než jsi začal blbnout se spiknutíma.
A nikdo ti nevěří ani slovo.
-Nejsem blázen. -Jo?
-Kde jsou ta těla? -Jeremiahu, počkej.
-Kde? -Jeremiahu.
-Jen hledej. -Jdeme!
Kde jsou ta těla?
-Nejsem blázen. -Zasranej psychouš.
-Kde? -Nenajdeš ani prd.
Jeremiahu, to jsem byla já.
-Luisi, přestaň! -Jsi zrůda.
Dusí se. Podívej se na něj.
-Pusť mě. Dusí se. -Ne.
-Dusí se, do prdele! -Ne.
-Podívej se, dusí se. -Přestaň.
Musíš mu pomoct. Uhni!
Jeremiahu!
Panebože.
-Proč jsi mě k tomu donutila? -Bylo by lidštější ho zabít.
Jsem pacifista. Podívej, cos ze mě udělala!
-Nech mě. -Já nechtěl.
-Jdi pryč, Luisi. -Jdu s tebou.
Ani náhodou!
Už tě nikdy nechci vidět. Ani tu smaženici, co máš mezi nohama!
-Pomůžu ti. -Nech mě být!
-Nech mě! -Jsi moje životní láska.
-Miluju tě. -Nesahej na mě!
-Nech mě! -Nemůžeš odejít beze mě.
-Dolores, ne. -Nech mě!
-Nech mě, pusť! -To nemůžeš.
-Nemůžeš odejít. -Pusť mě.
-Nech mě, prosím. -Nechoď.
-Neopouštěj mě. -Pusť mě.
Nechoď, prosím. Prosím tě.
Prosím tě, nechoď pryč.
Prosím, nechoď.
Usmaženej, jako všichni ostatní.
Sakra!
Do prdele! Neumím řídit.
V náklaďáku plným syrovýho masa.
Tak takhle sis spálila ruku.
-Jo, takhle. -A co pak?
Čtyři roky jsem zdrhala, hledala Dominica a snažila se z toho dostat.
A moje jméno je teď na plakátu, jako bych byla Jack Rozparovač.
Myslela jsem, že jsi mrtvá. Všichni jsme si to mysleli.
A věřila jsem tomu, co se říkalo. Že jsi nějaká šílená zrůda...
Ne, měli jste pravdu. Jsem zrůda.
-Ne, jsi obětí okolností. -Ne, měla jsi pravdu.
-Jsi ruka spravedlnosti. -Tys nedávala pozor?
-Měli jste pravdu. -Muselas to udělat.
-Muselas to všechno udělat. -Ale nemusela. Nemusela jsem to dělat.
Chceš něco vědět? Přišla jsem to udělat znovu.
-Mně? -Možná.
Možná ne.
Každýmu, kdo by se mi mohl připlést do cesty,
nebo mě nějak naštve.
Nebo je prostě na špatným místě ve špatnou dobu.
Sama jsi to řekla. A mělas pravdu.
Máš pravdu.
Nemůžu přestat.
Dobře, Calebe.
Lidi říkají, žes tím Dolores polidštil.
Víc než tím podcastem.
Vzal jsi šílenou sériovou vražedkyni
a udělal jsi z ní hrdinku.
Příště z ní udělám televizní seriál. Vidělas tamhle Jasona Bluma?
-Ale ten je boží! -Já vím.
-Jdu si pro kabát. Sejdeme se venku? -Dobře.
Tak jo.
Je tu někdo?
-Dal by sis masáž? -Ani náhodou!
To jako vážně, ty zmetku? Podcast o mým životě?
-A teď hra na Broadwayi? -Dominic.
-Kde je můj honorář, hajzle? -Dominic.
-Cože? -Dominic.
Cos to povídal?
Dominic. Když mě pustíš, pomůžu ti najít Dominica.
Ty víš, kde je Dominic?
-O někom vím. -Jo?
-Chceš se dožít dalšího podcastu? -Jo.
-Tak mě tam hned dovedeš. -Dobře.
-Komu patří ten dům? -Asi bys měla...
Půjdu dovnitř. Až se vrátím, budeš tady.
Jinak si tě najdu
a vrazím ti ten mikrofon tak hluboko do chřtánu,
že budeš moct dělat rozhovor se svým konečníkem.
Ten účes ti moc sluší.
Je sexy. Fakt jo.
Moc hezkej.
Do pytle.
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled: Jakub Ženíšek