‫סיפור האימה של דולורס רואץ'‬
‫פרק 8 עצרו אותי‬
‫ממש לא רציתי לעשות את זה.‬
‫- לעזאזל. - לעזאזל מה?‬
‫יש כל כך הרבה דברים שאפשר לומר עליהם את זה.‬
‫- מעולם לא ראיתי את זה. - פשוט תעזור לי להוציא אותו מכאן.‬
‫- הרגע ניקיתי למטה. - רוצה להשאיר אותו במקפיא?‬
‫- איך זה נגמר בפעם האחרונה? - שמתי מנעול!‬
‫שמת על זה מנעול? שמת על זה מנעול מחורבן?‬
‫השארת את המדבקה עליו, גאון שכמוך!‬
‫אתה אמור להוריד את המדבקה!‬
‫- זה בא ככה! - לא, זה לא!‬
‫- מובן שכן! - לא הדבקתי אותה שם.‬
‫- את מפריעה לי! - אני מפריעה לך?‬
‫לא אני זו שחושבת על לאכול כוס!‬
‫אני אוהב אותך, די. אני לא צריך אף כוס אחר!‬
‫תסתום את הפה. תעזור לי עם החרא הזה.‬
‫ניסיתי להיות רומנטי.‬
‫- אלוהים אדירים. בבקשה, רק תעזור לי. - תני לי.‬
‫אלוהים.‬
‫תוודאי שהכול בסדר מאחור.‬
‫שלום?‬
‫שיט. נחזיר אותו פנימה.‬
‫- בחייך. אל תבעט בו. - תרימי את הרגל שלו.‬
‫- אתם דופקים את הראש שם או מה? - אני אסגור.‬
‫היי.‬
‫- היי. - שלום.‬
‫איפה ג'ונה?‬
‫- פספסת אותו. - מה? פספסת אותו.‬
‫- חשבתי שהוא יורד כדי לעבוד. - כן.‬
‫- הוא לא עובד כאן. - לא.‬
‫הוא כן עכשיו.‬
‫- הוא בטח הלך למשרד שלו. - אבל הוא אמר שהוא יורד למטה, לכאן.‬
‫המשרד שלו בצפון...‬
‫אני לא יודע. הוא הלך. הוא לא נשאר בסביבה.‬
‫טוב...‬
‫רוצה קצת? די לא רוצה.‬
‫- היא לא רעבה. - אני מלאה.‬
‫אני בסדר. אנחנו פותחים?‬
‫- כן. אני כבר מגיע. - בסדר.‬
‫אתה פותח את העסק?‬
‫- כן, תשאירי אותו שם לזמן מה עד שאחשוב... - מה?‬
‫זה הטלפון של ג'ונה?‬
‫לא יודע. הוא שלו?‬
‫- זה מוזר. - כן, זה ממש מוזר.‬
‫- אני תמיד משאירה את הטלפון במקומות שונים. - אבל אין לך טלפון.‬
‫עכשיו את יודעת למה אין לי טלפון.‬
‫הוא קפץ להגיד שלום. לנו, לפני שהלך.‬
‫- הוא היה חייב לצאת. - כן.‬
‫אלינו. לעבודה.‬
‫- הוא בטח יחזור. - בטוח.‬
‫כן. בסדר.‬
‫- היי, מה שלום סופיה? - היא בסדר. דיברתי איתה הבוקר.‬
‫היא נשמעת טוב. אפגש איתה בהפסקת הצהריים.‬
‫זה באמת נפלא, נלי.‬
‫כן. אני יודעת.‬
‫טוב, צריך לפתוח.‬
‫ג'ונה היה ילד טוב. זה לא הגיע לו.‬
‫גם לא לנלי. יש לנו עוד גופה עכשיו ואנחנו לא יכולים להישאר, רכישה או לא.‬
‫לואיס.‬
‫- מה? - התקשרתי למשרד של ג'ונה.‬
‫- הם אמרו שהוא עדיין לא הגיע לשם. - מותק, עברו חמש שניות.‬
‫הוא נשאר לישון אמש.‬
‫אני ממש בן אדם נורא.‬
‫הוא כנראה שכח את הטלפון שלו כי הוא בחיים לא נהנה ככה.‬
‫- נראה שהוא לא היה מחובר. - נראה שלא. זה...‬
‫- עם מי לואיס מדבר? - לא יודעת. עם איזה חזיר.‬
‫בחיי, אני מופתע שאנשים חושבים כך.‬
‫- חייבים ללכת. - אמפנדה לוקה היא בבעלות משפחתית.‬
‫אנחנו הבסיס של הקהילה הזו במשך 30 שנה.‬
‫למעשה, נשארנו רק אנחנו.‬
‫אני עומד מאחורי כל מה שקורה מאחורי הדלתות האלה.‬
‫כן? אז איך זה שלא ראיתי את מרסי מאז שהיא ירדה לפגוש אותה?‬
‫לא יודע איך הגעת מהעיסוי של מרסי לזה שאנחנו מוכרים מריחואנה.‬
‫היא באה לכאן כדי לבדוק את המתחרים ואז היא ונעלמה.‬
‫מתחרים? מרסי עדיין סוחרת? חשבתי שהיא התבגרה וזנחה את זה.‬
‫תפסיק לקשקש. השיחה הבאה שאעשה תהיה לחבריי ביחידה ללוחמה בסמים.‬
‫אתה משלם לה או מה?‬
‫אני משלם לה? אני לא משלם לאף אחד.‬
‫אולי תצטרך.‬
‫הבנתי אותך. הבנתי אותך, אחי. כן. זו סחיטה, נכון?‬
‫לא קיבלת כסף ממרסי, אז אתה בא לקחת את שלי.‬
‫קדימה. תביא את החברים שלך מהלוחמה בסמים. הם יכולים לחפש. נפנק אותם באמפנדות.‬
‫- לואיס, בחייך. - נעניק להם עיסוי.‬
‫חייהם ישתנו מהקצה לקצה.‬
‫עכשיו שאני חושב על זה, אולי תרצה עיסוי טוב?‬
‫אתה נראה מתוח, אחי. בלי להעליב.‬
‫- לא, תודה. - מה שבא לך.‬
‫- משהו לא בסדר כאן. - אני לא יודע מה.‬
‫אתה מתכוון לעמוד פה? טוב. תעשה את העבודה שלך.‬
‫- כן, קדימה. תעמוד. - קדימה, לואיס. בחייך. תפסיק.‬
‫ברידג' אן טאנל משלוח מזון טרי‬
‫לא היום, ג'רמיה.‬
‫קדימה. בוא נרד. נלי, תכף נשוב, בסדר?‬
‫תרד למטה, לעזאזל.‬
‫שתוק.‬
‫אנחנו חייבים ללכת. קדימה.‬
‫- מה? - אנחנו חייבים לארוז מייד.‬
‫- רגע. למה? - בוא נלך.‬
‫זה מה שאתה שואל?‬
‫בגלל הבן המת של בעל הבית המת במקפיא,‬
‫ובגלל השוטר המושחת שניסה לסחוט אותך.‬
‫תבין את המצב. אנו חייבים ללכת.‬
‫הוא סתם מדבר. הוא לא יעשה כלום עדיין.‬
‫מה? אז מה אתה מתכוון לעשות? לחכות עד שתקבל הצעה נוספת על העסק?‬
‫תמשיך להכין אמפנדות "מוי לוקה"?‬
‫אנו מסתתרים במקום גלוי לעין.‬
‫- לא עוד אמפנדות מאנשים. - אין לנו מספיק כסף.‬
‫יש לנו כסף. יש לנו 15 האלף דולר ואת הכסף שלי.‬
‫זה לא מספיק לבית בקולורדו. זה רק 15 אלף דולר.‬
‫לואיס! אני לא מנסה לקנות בית בקולורדו.‬
‫אני מנסה לא להיכנס לכלא לכל החיים!‬
‫לאן נלך עכשיו?‬
‫אני לא יודעת, בן אדם. לרכבת התחתית.‬
‫- נסתדר כבר. - את רוצה לחיות ככה?‬
‫לא, אני לא רוצה לחיות ככה.‬
‫אבל החרא הזה לא בר קיימא. תראה, היינו אמורים לעזוב בכל מקרה, נכון?‬
‫הכסף הוא הדבר היחיד שהשתנה. היינו אמורים לעזוב גם בלי הכסף.‬
‫הכול השתנה. הכול השתנה.‬
‫היית צריכה להרוג את ג'ונה, אבל אני לא כועס.‬
‫אבל... עמדנו לעזוב. הוא אמור היה לקנות את אמפנדה לוקה...‬
‫- אם אנחנו עוזבים, זהו. - "היה" זו מילת המפתח.‬
‫הכול יימחק, טוב? הכול, כל המורשת שלי.‬
‫כל מה שיש לי. נולדתי כאן.‬
‫נולדתי ממש כאן, בקומה המזדיינת הזו.‬
‫טוב לנו פה, בסדר? כיף לך, נכון?‬
‫הסוג המושלם של... שיט.‬
‫ניסית את החומר הזה? הזן הזה נקרא "תאונת רכבת". זה...‬
‫לואיס, זו תאונת רכבת. כל זה הוא תאונת רכבת אחת גדולה!‬
‫אני עוזבת. תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫חכי רגע. חכי רגע, בסדר? חכי, בבקשה. בסדר?‬
‫ניצחת. ניצחת. בסדר? אבל תקשיבי.‬
‫אם נעזוב ברגע זה, זה ייראה חשוד, טוב?‬
‫אנחנו חייבים להסיט את תשומת הלב, בסדר? אנחנו חייבים להרוויח זמן.‬
‫- איך נעשה זאת? - יש לי רעיון. אני נשבע. יש לי רעיון.‬
‫את חייבת לתת לי עוד זמן, בסדר? תני לי עוד זמן.‬
‫אנחנו חייבים לעזוב היום, לואיס. אנחנו עוזבים היום.‬
‫- מה אתה עושה? לאן אתה הולך? - לטפל בזה. אני יודע איך.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫יש לך גג שעה, לואיס. לא יותר.‬
‫תסמכי עליי, מתוקה. תסמכי עליי, בסדר?‬
‫כן, אני סומכת עליו. סומכת שידפוק עוד יותר את המצב.‬
‫אבל אני עדיין צריכה אותו. הוא בחיים לא יזרוק אותי מתחת לגלגלים.‬
‫בני האדם זבלים.‬
‫אבל השולחן הזה מעולם לא אכזב אותי.‬
‫טיפלת בזה מהר, אה?‬
‫- ג'וי! - טיפלתי במה?‬
‫- לא. יודעת מה, עכשיו זה לא זמן טוב. - לא זמן טוב.‬
‫- זה אף פעם לא זמן טוב, נכון? - ג'וי, בבקשה.‬
‫נתפס לי הצוואר שוב. אני חושבת שזה מלחץ.‬
‫אלוהים ישמור. ברצינות? שמעת אותי?‬
‫אף כירופרקט לא טוב כמוך, לא שאני יכול להרשות לעצמי כירופרקט.‬
‫איני פנויה כרגע, השולחן שלי לא מוכן. את מוכרחה ללכת.‬
‫- למה? מה קורה? - מה שקורה זה שאת חייבת ללכת.‬
‫לא, לא! חכי רגע! את חצופה בצורה בלתי רגילה.‬
‫אני חברה שלך. ניסיתי להשיג לך עבודה כשהשתחררת מהכלא בלי כלום.‬
‫מה שהרס לגמרי את הקשר שלי עם אחותי. לא דיברנו במשך שבועות בגללך.‬
‫ובכל זאת, הבאתי לך כל כך הרבה לקוחות, כל כך הרבה אנשים שמחכים לכביסה שלהם.‬
‫"היי, יש לכם חצי שעה? לכו לעסק הצמוד ל'ידי קסם'."‬
‫ואת טובה. אבל את לא המשיח, בסדר?‬
‫כולם באו אלייך כי אני שלחתי אותם. כי אני אומרת את האמת.‬
‫ואנשים אוהבים אותי. ויש לי טעם טוב.‬
‫ואת פשוט מתייחסת אליי כאילו אני איזו...‬
‫את יודעת מה? אני צריכה לגבות עמלה.‬
‫אם את לא רוצה לעזור לי עם הכאב, אז עשרה אחוזים...‬
‫בסדר. תסתובבי. יש לך 30 שניות.‬
‫- בסדר. - יש לך 30 שניות.‬
‫- איפה זה? - ממש כאן.‬
‫- זה תפוס. כן. בדיוק. - בסדר. רק תהיי בשקט. בבקשה, ג'וי.‬
‫- אני מצטערת שצעקתי. - לא, זה בסדר.‬
‫בבקשה, אני רוצה שתהיי בשקט, בסדר?‬
‫- חברים אמיתיים יגידו לך את האמת. - ג'וי, תסתמי את הפה, לעזאזל.‬
‫- את מסוגלת להיות כזו רעה. - רעה?‬
‫- אני רעה? - את צריכה...‬
‫אהבתי את ג'וי, אבל היא הייתה במקום הלא נכון, בזמן הלא נכון.‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל. לעזאזל.‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬
‫לעזאזל. אנחנו חייבים ללכת.‬
‫לואיס.‬
‫היא אמרה שתביא לנו אמפנדות כשהיא חוזרת.‬
‫- לא שמעתם ממנה מאז? - היא לא התקשרה להגיד שהיא חולה.‬
‫זו אישה שמעולם לא פספסה הצגה יומית מאז "היא אוהבת אותי" ב-1993.‬
‫וזה קרה רק כי דחפו אותה למסילת הרכבת התחתית.‬
‫רותי שרדה את פסי הרכבת, וגם אז היא התקשרה.‬
‫- טוב, אז זה מה שמוזר באמת. - היי, נלי. אני יכולה לדבר איתך רגע?‬
‫היי. מה שלומכם? אני צריכה אותה ל...‬
‫- רק רגע. - כמה רגעים, חבר'ה.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫יש לי רק שאלה שרציתי לשאול.‬
‫- מה קורה פה? - תקשיבי לזה.‬
‫ג'ונה עדיין לא הגיע למשרד שלו.‬
‫אלוהים, מתוקה. לא עברה שעה. את חייבת להירגע.‬
‫אני יודעת. אבל קודם אביו נעלם, אחר כך האישה הזאת.‬
‫אבא שלו לא נעלם. הוא שלח לו הודעה, נכון?‬
‫רק פעם אחת, ומאז לא. האישה שחיפשה אותם נעלמה.‬
‫- לפחות זה מה שהם אומרים. - למה את מקשיבה...‬
‫- נראה לך שזו המאפיה? - מה?‬
‫- המאפיה עדיין קיימת? - כן, היא קיימת.‬
‫זו לא המאפיה, נלי. זה...‬
‫אני לא יודעת מה זה.‬
‫אבל הכול בסדר, טוב? הכול בסדר גמור.‬
‫לא נראה לי שהכול בסדר. יכול להיות שלא הכול בסדר.‬
‫לפעמים יש דברים שהם לא בסדר.‬
‫כשאימי הלכה לכלא, זה לא היה בסדר. כשהיא הלכה לכלא לפני כן, זה לא היה בסדר.‬
‫אני רק רוצה לדעת אם יש בעיה לפני שמשהו...‬
‫אני לא רוצה שמשהו יקרה לך או ללואיס.‬
‫נוכל פשוט לחזור לעבודה? בבקשה, בבקשה.‬
‫נשבעת לך, הכול יהיה בסדר. אני מבטיחה. יהיה בסדר, טוב?‬
‫- אנחנו לא יכולות לעשות דבר. - בסדר.‬
‫אז בואי פשוט נחזור לעבודה, בסדר?‬
‫- בסדר? - בסדר.‬
‫טוב.‬
‫היא בוטחת בי.‬
‫אני מפלצת. גרוע מזה. אני אמיתית.‬
‫לואיס.‬
‫האם יש איזשהו סיכוי שהוא לא עשה משהו טיפשי?‬
‫זה יהיה טיפשי מדי אפילו בשבילו, נכון?‬
‫זה היה ככה קודם?‬
‫אני לא יכולה לחכות לו. אקח את הדברים שלי ואלך.‬
‫וכל החוב הזה.‬
‫ואז הוא קיבל הודעות טקסט מוזרות ושום דבר.‬
‫בכלל?‬
‫- בכלל. - זה חשוד.‬
‫- זה לא מתאים לו. - אולי הוא הצטרף לכנסייה?‬
‫היא קלטה את זה?‬
‫- מה? - ג'וי קלטה את זה?‬
‫לא, היא לא.‬
‫היא ראתה משהו? למה עשית...‬
‫כי במסע קטל, בן אדם. אנחנו חייבים ללכת. אני עוזבת איתך או בלעדיך.‬
‫- רגע. למה? - למה?‬
‫בחייך, לואיס. כבר ניהלנו את השיחה הזאת.‬
‫אני חייב קודם לעשות משהו איתה. חבל שאת לא בוטחת בי!‬
‫למה שאבטח בך? למה? אתה גרמת למצב להיות גרוע יותר.‬
‫- אני דאגתי לך. - לא.‬
‫אני לא צריכה יותר שקניבל וגנב טמפונים מיוזע בן 30 ומשהו,‬
‫שמסריח מאדובו ושמן‬
‫ושלא הייתה לו מישהי לרדת לה‬
‫אם דומיניק לא היה דופק לי את החיים לפני 16 שנה,‬
‫יחליט עבורי.‬
‫- תודה. - את ממש מרושעת. זה כל כך מרושע.‬
‫כן? אז אני מרושעת, למי אכפת?‬
‫גם הרגתי שישה אנשים. זה לא מפריע לך?‬
‫- והרגע הרגתי את ג'וי. - כן, לא חזיתי את זה.‬
‫למה הרגתי את ג'וי, לעזאזל? למה, לעזאזל...‬
‫שיט. הם באו מהר. לעזאזל. המשטרה מגיעה.‬
‫דולורס. דולורס!‬
‫- נלי! נלי, חכי! - תעזרי לי!‬
‫- יו. - נלי.‬
‫זה הלך טוב יותר ממה שחשבתי. יפה!‬
‫ניסיתי להרוויח זמן, אבל זה מאחורינו. עכשיו נוכל להישאר פה.‬
‫והודות למשלוח האחרון של "ידי הקסם", יהיו לנו אפילו "מוי לוקה" טריות הערב.‬
‫מה עשית?‬
‫עכשיו כשסופיה איננה, תזמון מושלם. קשרתי הכול למדרגות החירום.‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫פיזיקה בפעולה. התקשרתי למשטרה. "אני יודע איפה הגופות נמצאות."‬
‫- קלי קלות. - איך יכולת לעשות את זה לנלי?‬
‫יו, בחייך! בגללה ג'ונה התחיל להגיע לפה...‬
‫לא, לא בגללה. הוא הגיע לכאן בגללי. אני הסיבה.‬
‫לא משנה. היא צעירה.‬
‫היא תוכל לעשות משהו כשתצא.‬
‫תצא? לואיס, אתה לא יוצא כשאתה מבתר אנשים.‬
‫במיוחד מישהי כמו נלי. אתה חושב שהמערכת הייתה רעה כלפיי?‬
‫איך יכולת לעשות את זה?‬
‫איך יכולתי? בני זונות שוברים פה את המפרקת.‬
‫נלי יצאה מזה בזול. וגם, אנחנו בטוחים עכשיו, מתוקה. בחייך.‬
‫לא, אנחנו לא בטוחים. הם יחפשו עכשיו בכל פינה בבניין הזה.‬
‫שוב עשית את המצב גרוע יותר.‬
‫- מה לעזאזל הייתי אמור לעשות? - היית אמור לעצור אותי!‬
‫לא משנה מי! מישהו היה אמור לעצור אותי!‬
‫הייתי יכולה להיות ממש מאושרת כאן. איתך.‬
‫אני עם העיסויים שלי. אתה מכין אוכל למעלה.‬
‫אף פעם לא רציתי בית בקולורדו.‬
‫רק רציתי...‬
‫לחיות חיים רגילים ופשוטים.‬
‫ולהיות אדם רגיל ופשוט.‬
‫אבל אני צריכה להיות האדם הזה במקום.‬
‫בסדר.‬
‫למשל, כל מה שקרה היום? תמיד באותה שעה?‬
‫לא נגיב על כך.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫- אבוא איתך. תני לי להתארגן. - מאוחר מדי.‬
‫- בואי. הבאתי את המשאית. - ג'רמיה?‬
‫קדימה, דולורס. בואי נלך. המשאית שלי מאחור. בואי נרוץ. קדימה.‬
‫- מה לעזאזל הוא עושה פה? - תפסיק!‬
‫אני יודע הכול.‬
‫אני יודע מה אתה מכריח אותה לעשות. מה אתה עושה.‬
‫- אתה לא יודע... - אני יודע מה יש באמפנדות!‬
‫על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫- אני יודע מה עשית לאריאל! - אבא שלי?‬
‫תמיד ידעתי שאתה מטורלל, אבל הוא עלה עליך.‬
‫- בגלל זה נתת לו להירקב פה! - אתה לא יודע דבר עליי או על אבי.‬
‫- תסתום! - הוא היה חבר שלי!‬
‫הוא לא היה חבר שלך. אתה חתיכת טיפש.‬
‫הוא ריחם עליך כי אתה משוגע לגמרי.‬
‫אפילו לפני שאשתך מתה,‬
‫או תאוריות הקונספירציה המטופשות שלך.‬
‫ואיש לא מאמין למילה אחת שיוצאת לך מהפה.‬
‫- אני לא משוגע. - כן?‬
‫- איפה הגופות? - ג'רמיה, חכה!‬
‫- איפה? - ג'רמיה!‬
‫- תמשיך לחפש! - בוא נלך!‬
‫איפה הגופות?‬
‫- אני לא משוגע! - פסיכופת מזדיין!‬
‫- איפה? - לא תמצא כלום!‬
‫ג'רמיה, זו הייתי אני!‬
‫- לואיס, תפסיק. חבר'ה, תפסיקו. - אתה מפלצת!‬
‫הוא נחנק! הוא נחנק! תסתכל עליו!‬
‫- תשחרר אותי! הוא נחנק! הוא נחנק! - לא.‬
‫- הוא נחנק, לעזאזל. - לא.‬
‫- תסתכל עליו! הוא נחנק! - תפסיקי!‬
‫תעזור לו! אתה חייב לעזור לו! תביא אותו! זוז!‬
‫ג'רמיה! ג'רמיה! ג'רמיה!‬
‫אלוהים.‬
‫- למה הכרחת אותי לעשות זאת? - היה אנושי יותר להרוג אותו!‬
‫אני פציפיסט. תראי למה הפכת אותי!‬
‫- תתרחק! - סליחה, לא התכוונתי!‬
‫- תתרחק ממני! - אני בא איתך!‬
‫לא, אתה לא בא איתי!‬
‫אני לא רוצה לראות אותך או את מפשעת הוופל המזדיינת שלך יותר בחיים!‬
‫- מתוקה, אני אעזור לך! - לא, תתרחק ממני!‬
‫- תתרחק ממני! - את אהבת חיי!‬
‫- אני אוהב אותך! - אל תיגע בי!‬
‫- תתרחק ממני! - את לא יכולה לעזוב בלעדיי!‬
‫- דולורס, לא. - תתרחק.‬
‫- תתרחק ממני! תן לי ללכת! - לא. את לא יכולה.‬
‫- את לא יכולה ללכת. - תן לי ללכת.‬
‫- תן לי ללכת, בבקשה. - אל תלכי.‬
‫- תישאר איתי. - תן לי ללכת.‬
‫אל תעזבי, מתוקה. בבקשה, אל תלכי. אל תלכי. בבקשה, אל תלכי.‬
‫בבקשה, אל תלכי. בבקשה, אל תלכי. בבקשה, אל תלכי. בבקשה, אל תלכי.‬
‫בבקשה, אל תלכי.‬
‫בטיגון עמוק, כמו כל השאר.‬
‫שיט!‬
‫לעזאזל! לעזאזל! אני לא יודעת לנהוג!‬
‫במשאית מלאה בבשר נא.‬
‫אז כך נכווית בידך.‬
‫- כן, כך. - ואז מה?‬
‫הייתי במנוסה ארבע שנים, חיפשתי את דומיניק, ניסיתי לשים את כל החרא הזה מאחוריי.‬
‫בינתיים, שמי הופיע על כרזה כמו ג'ק המרטש.‬
‫חשבתי שאת מתה. כולנו חשבנו שאת מתה, ו...‬
‫והאמנתי למה ששמעתי עלייך. שהיית איזו מפלצת מטורפת...‬
‫לא, לא, לא. אבל צדקת. זה נכון.‬
‫- לא! את קורבן של נסיבות! - כן. לא, צדקת.‬
‫- לקחת את החוק לידיים! - לא הקשבת לי?‬
‫- צדקת כל הזמן הזה! - היית חייבת לעשות זאת!‬
‫- היית חייבת לעשות את כל זה! - אבל זה לא נכון. לא הייתי חייבת.‬
‫רוצה לדעת עוד משהו? באתי לכאן הלילה כדי לעשות זאת שוב.‬
‫- לי? - אולי.‬
‫אולי לא.‬
‫לכל מי שיעמוד בדרכי או עלול לעמוד בדרכי‬
‫או שלא יבוא לי טוב בעין.‬
‫או לכל מי שפשוט נמצא במקום הלא נכון, בזמן הלא נכון.‬
‫אמרת את זה בעצמך. וצדקת לגביי.‬
‫את צודקת.‬
‫אני לא יכולה להפסיק.‬
‫פלייביל‬
‫טוב, קיילב.‬
‫אנשים אומרים שהפכת את דולורס לבן אדם בעזרת המחזה הזה.‬
‫יותר מאשר בעזרת הפודקאסט.‬
‫לקחת את הרוצחת הסדרתית המרושעת הזאת‬
‫ועשית ממנה סוג של גיבורה.‬
‫הדבר הבא, אעשה ממנה תוכנית טלוויזיה. את רואה את ג'ייסון בלום?‬
‫- טוב, סליחה. הוא לוהט. - אני יודע.‬
‫- אקח את המעיל שלי. ניפגש בחוץ? - בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫שלום?‬
‫- בא לך עיסוי? - ממש לא!‬
‫בן זונה, באמת? פודקאסט על החיים שלי?‬
‫- ועכשיו מחזה בברודוויי? - דומיניק!‬
‫- איפה הצ'ק שלי, מניאק? - דומיניק! דומיניק!‬
‫- מה? מה? - דומיניק!‬
‫מה אמרת?‬
‫דומיניק! אעזור למצוא את דומיניק אם תשחררי אותי.‬
‫אתה יודע איפה דומיניק?‬
‫- אני מכיר מישהו שכן. - כן?‬
‫- רוצה לחיות כדי להקליט עוד פודקאסט עלוב? - כן.‬
‫- קח אותי לאדם הזה עכשיו, לעזאזל. - בסדר.‬
‫- של מי הבית הזה? - אני חושב שכדאי ש...‬
‫אני נכנסת לבית הזה, וכדאי שהתחת שלך יהיה פה כשאני יוצאת.‬
‫אחרת ארדוף אותך‬
‫ואמשיך לדחוף לך את המיקרופון הזה כל כך עמוק לגרון,‬
‫שנוכל לראיין את המעי הגס שלך.‬
‫בסדר, אבל השיער שלך נראה מדהים.‬
‫הוא מהמם. באמת.‬
‫הוא ממש יפה. טוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫תרגום כתוביות: לירון לייבו‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬