2005 ET STED NÆR THOOTHUKUDI
Hva skjedde?
Et tre falt over veien.
Har et tre falt?
Jeg går og ser hva som har skjedd, Mala.
Kom, så går vi.
Kom fort.
-Fort. -Skynd deg.
-Kom igjen. -Alle må hjelpe.
Hold. Løft.
Løft fort.
Hvorfor er dette så tungt?
Løft. Skyv litt mer.
Skyv nedenfra.
Snu det fra bunnen.
-Det bare sklir. -Gå til den siden.
Mamma!
Hva er det, kjære? Å nei.
Mamma! Sethu!
Mala!
Ikke vær redd.
-Hva er dette? -Mamma!
-Hold ut.
Hva gjør vi? Hun har vondt.
-Hva? -Det er vondt.
Vi burde ordnet dette i landsbyen.
Nå står vi fast midtveis.
Ikke skrem dem, mor.
Ikke vær redd. Ingenting vil skje. Jeg er her.
Vær modig, Mala. Straks tilbake.
Bli hos henne. Ta deg av Mala.
-Kom fort. -Tilbake om to minutter.
Hun har fått smerter.
Hva gjør vi nå?
Hold ut smertene, kjære.
Hva gjør vi?
Går vi til den gamle fabrikken
og bort veien til Uppalam
til omkjøringen, går det fort.
-Du starter. -Kom igjen.
Kom. Gå i bussen fort. Ingenting vil skje.
Ingenting vil skje.
-Start bussen. -Jeg starter.
Hold ut bare litt til.
Fort.
Fort!
Kjør fortere.
Sethu...
...kan vi ikke dra tilbake til landsbyen?
Jeg har en dårlig magefølelse.
Det er ingen god idé, Mala.
Dette er ingen vanlig fødsel.
Det er komplikasjoner. Ikke vær like naiv som moren min.
Vi har ikke gode fasiliteter på sykehusene i Navamalai.
Vær så snill og forstå.
Mala, vi har allerede diskutert dette.
Hør her.
Din sikkerhet betyr mer for meg enn barnets.
Sønnen min betyr mer for meg.
Datteren.
Dette føles ikke riktig, Sethu.
Hvilken rute tar vi?
Den ved den gamle fabrikken.
MOTORVEI 38 KATTIYAL FEM KILOMETER
Mener du at vi kjører gjennom Kattiyal?
Det er en forlatt landsby.
Vær så snill. La oss ikke ta den ruten.
Vær så snill.
Du klarer deg bra.
Ikke vær redd. Hvil hodet på skulderen min og sov.
Det går bra.
Pass opp!
Hva er dette?
Du burde vært mer forsiktig.
Jeg ble forvirret. Han kom fra ingensteds.
Jeg går og sjekker.
Ikke gjør det! La oss bare dra.
Jeg har familie. La oss ikke risikere det.
Ha litt medfølelse. Hvordan kan vi la noen dø?
Straks tilbake.
Sethu, hva tror du at du gjør?
-Det går bra. -Ikke gå.
Vent. Jeg kommer tilbake.
-Sethu! -Jeg kommer snart tilbake, kjære.
Sethu!
La ham være!
Du?
Hent førstehjelpskrinet.
Pandi!
Sethu!
Pandi!
Broder!
Broder...
Sethu!
Mala!
Lukk døren!
Mamma!
Sethu...
Sethu.
Sethu!
Ikke forlat meg, Sethu.
Sethu!
Kom, o mor, kom til vår dør
Hjørnesteinen hvor tre veier møtes Hoggtennene som spiser hjerner
Øynene er som dødelige spyd Gi oss en løsning for våre tårer
Kom, o mor, kom til vår dør
SINGAPORE I DAG
Skal jeg be ham komme inn?
Be ham komme inn.
Ja.
Farhan, vær så god.
Kom inn.
Farhan Hameed,
er du fyren vi hyret?
Leiesoldaten.
Vi kaller oss ikke det.
Du kan kalle oss ryddeteamet.
Jeg er Prakash. Du har møtt Jagan.
Ja.
Et fly venter dere på Exogenyx-flystripen i kveld.
Dere flyr til Kattiyal, en kystlandsby i Tamil Nadu
uten å stille spørsmål.
Forstått?
Ta med nødvendig sikkerhetsutstyr og våpen.
Du har vel et team?
Ja, tre i tillegg til meg.
Et erfarent ryddeteam.
Ikke vær redd.
Hvis du sier det, så.
Forskerne som følger deg, og prøvene de samler inn,
må komme trygt hit.
Prøvenes sikkerhet
er ditt ansvar.
Jeg antar det er underforstått,
men dette er konfidensielt.
Og slik må det forbli.
Som du sa, underforstått.
Konfidensielt og under radaren.
Det var derfor du kontaktet oss.
Bra.
Jagan.
Her er prøvesamlingen og landingskoordinatene.
Dere lander ved kysten.
Jeg vil ha prøver fra skogen, kysten og fabrikken.
Forstått?
Ja.
Jeg vil ha prøvene så snart som mulig.
-Greit? -Ja visst.
Men jeg trenger mer...
Som jeg sa tidligere, Farhan, uten å stille spørsmål.
Forresten...
...så blir Jagan med dere.
Jeg?
Lykke til!
Jeg forstår ikke.
Våpen- og sikkerhetsprotokoller må følges.
Gi meg et øyeblikk. Straks tilbake.
Hva er det du sier, Prakash?
Hvordan kan jeg bli med? Og uten å vite om det?
Hvordan kan jeg dra på så kort varsel?
Vær så snill!
Jeg forstår det ikke!
Ikke jeg heller, Jagan.
Du er den eneste i live som kjenner det stedet godt.
Hvordan kan jeg la være?
Svar meg.
Er ikke du
den eneste...
...i live?
Jeg vet alle dine hemmeligheter. Har visst det en stund.
Må jeg fortelle familien?
Vær klar i kveld.
Og ikke rot det til!
SPRITDRONNINGEN
Du var så flink på festivalen. Så jeg fikser deg en drink selv.
Takk, sjef!
Vær så god. Drikk opp.
Til det modige hjertet som fikset oss drinker!
Nok. Ikke la ham vente.
-Server ham fort. -Straks.
-Jeg ba deg la sykkelen stå utenfor! -Hva?
Du kjører på meg! Parker den utenfor, din dust!
Og han parkerer inne. Typisk min uflaks!
Sekar.
Spis opp.
-Kona di... -Glem henne. Ta vare på din egen.
Lenge siden! Hvor har du vært?
-Gubben dro endelig på fisketur! -Drikk sakte.
Fire, tre, én... Selvam!
Fire omeletter, tre chili-kyllinger og en flaske vann.
Send det til bord tre.
Hallo! Drikk litt vann.
Ikke spriten! Jeg mente vann.
-Drikk. -Hva foreslår du at vi drikker?
-Hvem er det? -Faren din!
Karthi, kom med noen stoler.
Be ham gjøre det raskt.
Din tulling.
Tenker du fortsatt på den synske?
Jeg har null interesse for disse religiøse ritualene og overtroiske oppfatningene.
Shakthi, på den ene siden forkynner du kommunisme,
og på den andre holder du tempelfestival.
Du er så vanskelig å skjønne.
Jeg liker både kommunisme og landsbyen vår.
Gjør en tempelfestival folk glade, hvorfor ikke arrangere den?
Peter, du kjenner meg veldig godt.
Jeg ga opp familien min for denne landsbyen.
Jeg er prinsippfast.
Uansett hva er landsbyens samhold det viktigste for meg.
MOTORVEI 38 NÆR THOOTHUKUDI
Pokker! Trafikkork.
Maya!
Vent, jeg går og sjekker.
-Hvor lang tid vil det ta? -Vet ikke. Politiet gransker.
-Hva skjedde? -En ulykke.
Hva har skjedd?
En ulykke.
En bil veltet. Politiet etterforsker saken.
Det vil ta en stund å rydde opp.
Ta frem maten, så spiser vi iallfall.
Vi står fast.
-En ulykke. -Herregud!
Hectic!
Det var derfor jeg foreslo...
-Foreslo hva? -...å fly.
-Sa jeg det ikke? -Jo! Det sa du.
Om vi hadde flydd i morgen tidlig, hadde vi kommet fram på samme tid.
Og se nå.
Så bortkastet tid.
Vent, la meg sjekke GPS-en.
Se her.
Ser ut som en atkomstvei.
Den fører til motorveien.
Kan du snu bilen?
Du gjør en flott jobb som annenpilot.
Du er fantastisk!
Selvsagt! Jeg har mange års erfaring.
Pappa!
Kompis, kan du kjøre litt frem slik at jeg kan ta en U-sving?
Takk.
Greit! Klare?
Den viser denne veien.
Greit! Eventyret begynner. Gjengen klar?
Hvor skal vi?
-Jurassic Park. -Hva? Jurassic Park?
Det ser ikke ut som noen tar denne ruten.
Er vi på rett vei?
Du fant den. La oss se hvor den fører.
Skal vi dra tilbake?
La oss finne et hotell i nærheten og dra videre i morgen tidlig.
Vi er ikke langt unna motorveien. Se.
Vi er der snart.
Ikke vær redd.
Greit.
KATTIYAL FEM KILOMETER
Maya!
-Det er greit. -Mamma!
Ikke vær redd.
Det går bra.
Jeg sjekker hva som skjedde.
Hva var det?
Rustne spiker på veien. Vi har punktert.
-Vi har vel reservedekk? -Tja...
Begge fordekkene er punkterte.
Herregud! Hva gjør vi nå?
Ingen dekning. Sjekk om telefonen din har dekning.
Nei.
Jeg får prøve å finne hjelp i nærheten.
-Dere blir i bilen. -På denne tiden? Hvordan?
Jeg må gå. Hvordan ellers?
-Ta med deg Hectic, da. -Ikke vær redd for meg.
Straks tilbake.
Dere holder dere inne i bilen med Hectic.
Hva sier du, Hectic?
Hold øye med alle.
Hvordan kan han det, pappa? Det er vi som må holde øye med ham.
Ja da! Den sterkeste!
Passer du på alle?
Flink jente.
Lås døren og hold dere inne.
Opp. Kom igjen! Opp!
Opp!
DET INDISKE HAV
Happy.
Jeg orker det ikke.
Ta deg sammen. Ro ned.
For Guds skyld.
-Arul! -Gutt!
Sett deg ned.
Du er ikke hjemme. Ingen toalett her.
Herregud!
Sjef.
Jeg klarer ikke holde meg.
Hold deg til vi lander.
Sitronrisen du spiste, kommer visst ut den andre enden.
Best du flytter deg, Happy.
Jeg kan ikke holde meg.
Det er her, ikke sant?
-Hvorfor mediterer han nå? -Jagan.
Det er her, ikke sant?
Jeg antar det.
Kaptein...
...har vi ankommet Kattiyal-kysten?
Greit. Da skjer det.
Ja!
For det første: Slutt å drikke.
Det går bra.
På forrige nyttårsdag bestemte jeg meg for å slutte med denne dritten!
Jeg solgte alle tomflaskene som skrap.
Jeg ryddet huset mitt
og la meg tidlig for å gå i kirken om morgenen.
Gjett hva jeg så i drømmen min?
Brandy!
Den begynte å gråte og få trassanfall.
"Da foreldrene dine forlot deg,
"ble jeg hos deg.
"Da kona di forlot deg, var det jeg som ble ved din side!
"Men nå? Etter alt det...
"Bare fordi du er diagnostisert med kreft, vil du forlate meg?
"Hvordan kan du svikte meg slik?"
Det var det den sa til meg.
Det føltes som et slag
-i trynet, Shakthi. -Å nei.
Derfor lovet jeg å ikke slutte å drikke før døden skiller oss ad!
Jeg avla det løftet!
-Bare drikk. -Hvis du vil.
Jeg trenger hjelp!
Hvem er du?
Hvor kom du fra på denne ugudelige tiden?
Jeg var på vei fra Chennai til Thoothukudi med familien min.
Vi tok en atkomstvei for å unngå trafikkorken på motorveien.
Vi punkterte på veien.
Jeg måtte gå i halvannen time, og fant dette stedet.
Noen må hjelpe meg.
Denne generasjonen!
De er på telefonen i bilen og kjører seg vill.
Det tar bare 45 minutter fra motorveien hit.
Telefonen min hadde ikke dekning før jeg kom hit.
-Derfor endte jeg opp her. -Greit, drikk dette.
-Vær så god. Jeg er lege her. -Peter!
Lege, mer eller mindre.
-Drikk det. -Nei takk.
Jeg er også lege,
men på ordentlig.
Vi vet begge hva som er i lommelerka,
og at du ikke er lege.
Unge nå for tiden er smarte.
Slutt, Peter. Hva heter du?
Jeg heter Gautham.
Min kone og datter er igjen helt alene.
Vær snill og hjelp meg.
Penger er ikke noe problem. Si hvor mye, og jeg overfører.
Hva med 50 millioner rupier?
Umulig, ikke sant?
Vær presis. Hvor brøt bilen din sammen?
Hvor var det?
Jeg husker jeg så et skilt...
Navnet på skiltet...
KATTIYAL FEM KILOMETER
Ja, Kattiyal!
Du har gjort en stor feil, gutt.
Hva skjer?
Dere skremmer meg.
Er det villdyr der ute?
Familien min er der helt alene! Vær så snill og hjelp meg!
-Vent. -Hvor er bilen parkert?
I vest? Ved åkrene?
Det var åkre der, men jeg er usikker på retningen.
Trengs så mange spørsmål for å hjelpe?
Dette høres kanskje sprøtt ut.
Det er evigheter siden folk herfra
og nabolandsbyene dro dit.
-Men hvorfor? -Vent litt.
Det antas at stedet er hjemsøkt.
Hjemsøkt?
Har dere sett noe?
Ingen av oss har sett gjenferd eller noen komme tilbake derfra.
Er dette et slags pek?
Prøver dere å skremme meg?
Jeg tror ikke engang på disse historiene,
men vi kan heller ikke utelukke dem.
Dere ser velutdannede ut, men tror på gjenferd og ånder?
Ikke dra utdannelsen vår inn i dette!
Jeg ber dere. Hjelp meg.
Jeg snakker av erfaring.
Vi drar i morgen tidlig. Vi blir med. Det går bra.
Jeg blir med deg. Jeg er mekaniker.
Men vi venter til soloppgang.
Hvordan kan jeg forlate familien så lenge?
Bli med meg. Når dekkene er byttet, kjører jeg deg tilbake.
Noen må hjelpe meg!
Prøv å forstå!
Hvis du nevner Kattiyal, hjelper ingen deg.
Så slutt å mase.
Hva feiler det dere? Pokker ta!
Gjenferdene er bedre enn dere alle!
Gjenferd og ånder, liksom!
-Vent, kompis... -Du...
Hva nå?
Mamma!
Du har ikke svart på spørsmålet mitt ennå.
Jeg vet ikke.
Hester?
Nei, mamma. De er testraler!
Har du ikke lest Harry Potter?
Jo, vennen.
Still meg et spørsmål nå.
Greit. Lukk øynene.
La meg tenke.
Ikke juks, mamma.
Jeg leste denne boken for 20 år siden.
Selv Harry Potter ville ha glemt!
Greit, les du, da.
-Hectic... -Slutt, Hectic!
Ro deg ned.
Det er bare torden. Ikke vær redd.
-Hectic! -Slutt, Hectic!
Hectic! Ro deg ned!
Slutt, Hectic!
Mamma!
Hectic må sikkert tisse.
Greit.
Bli i bilen.
-Jeg lar ham tisse. -Ok.
Du! Hectic!
-Hectic! -Bli i bilen, Maya.
Hectic. Hectic!
Hectic!
Mamma! Hectic!
Hectic!
Hectic?
Hectic!
Hvor ble du av?
Hectic!
Vi kan ikke leke nå!
Kom tilbake!
Hectic!
-Hectic! -Mamma!
Maya! Hvorfor kom du hit?
Kom deg i bilen, Maya!
Hvor er Hectic, mamma?
Jeg sier det ikke igjen. Tilbake til bilen!
Mamma!
Maya...
Mamma!
-Maya! -Mamma!
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg