2005 РІК ДЕСЬ НЕПОДАЛІК ТУТУКУДІ
Що сталося, брате?
Дерево впало на дорогу.
Дерево впало?
Мало, я піду подивлюся, що сталося.
Брате, дядьку, ходімо.
Ну ж бо, швидше.
- Ну ж бо, дядьку, швидше. - Хутчіш.
- Давайте. - Допомагайте.
Тримай. Підіймай.
Підіймай хутко.
Гей, чого воно таке важке?
Підіймайте, сильніше.
Тисніть знизу.
Перевертайте з-під низу.
- Зісковзує. - Іди на той бік.
Мамо!
Що таке, люба? О, ні.
Мамо! Сету! Мамо!
Мало!
Не хвилюйся.
- Що це? - Мамо!
- Потерпи.
Що робити? Їй боляче.
- Що таке? - Боляче.
Ми могли все зробити в селі.
А тепер застрягли на дорозі.
Мамо, не лякай їх.
Тітко, не бійтеся. Нічого не станеться. Я тут.
Мало, будь хороброю. Я скоро прийду.
Будьте з нею. Мамо, дбай про Малу.
- Хутчіш. - Я на дві хвилини.
Брате, їй боляче.
Що тепер робити?
Моя люба. Потерпи.
Скажи, брате.
Поїдемо повз стару фабрику
дорогою до Уппаламу,
виїдемо на об'їзну, буде швидше.
- Заводь. - Ходімо.
Дядьку, ходімо. Швидше сідайте в автобус.
Нічого не станеться.
- Брате, заводь. - Заводжу.
Потерпи ще трішечки.
Швидше.
Швидше, брате!
Прошу, їдь швидше.
Сету...
може, повернемося в наше село?
У мене погане передчуття.
Це погана ідея, Мало.
Пологи не звичайні.
У тебе ускладнення. Не будь наївною, як моя мати.
Мамо, у лікарнях Навамалаї немає належних умов.
Прошу, зрозумій.
Мало, ми вже це обговорювали.
Слухай, Мало.
Коли є ти й дитина, твоя безпека для мене важливіша.
Мій син для мене важливіший.
Донька.
У мене погане передчуття, Сету.
Якою дорогою їдемо?
Повз стару фабрику.
NH-38 КАТТІЯЛ 5 КМ
Тобто ми їдемо через Каттіял?
Це закинуте село.
Прошу, Сету. Не їдьмо цим шляхом.
Прошу. Облиш.
Слухай. Усе буде добре.
Не хвилюйся. Поклади голову на моє плече й поспи.
Усе буде гаразд.
Обережно!
Що це?
Ти мав бути обережнішим.
Я був спантеличений. Він вигулькнув нізвідки.
Я піду й погляну.
Будь ласка, не треба! Їдьмо.
У мене сім'я. Не ризикуймо нею. Прошу, зрозумій.
Май трохи людяності. Як можна залишити людину помирати?
Чекай, я повернуся.
Сету, що це ти робиш?
- Усе буде добре. - Не йди.
Чекай. Я скоро.
- Сету! - Люба, я скоро повернуся.
Сету!
Облиште його.
Ти?
Дай аптечку.
Панді!
Сету!
Панді!
Брате!
Брате...
Сету!
Мало!
Зачини двері!
Мамо!
Сету...
Сету.
Сету!
Не кидай мене, Сету.
Сету!
О, мати, прийди до наших дверей
Наріжний камінь, де сходяться три дороги Ті ікла, що виїдають мізки
Ті очі, що мов смертоносні списи Підкажи, як осушити наші сльози
О, мати, прийди до наших дверей
СЕЛИЩЕ
СІНГАПУР НАШІ ДНІ
Пане, запросити його?
Запроси.
Так.
Фархане, прошу.
Прошу.
Пане Фархане Хаміде,
це вас ми найняли?
- Найманець. - Пане...
ми так не звемося.
Звіть нас прибиральниками.
Я Пракаш. Ви вже знаєте Джаґана.
Так.
Увечері на злітно-посадковій смузі «Ексодженікс» вас чекатиме літак.
Полетите в Каттіял, прибережне село в Тамілнаді
без зволікань і запитань.
Усе ясно?
Візьміть захисне спорядження і зброю.
Маєте команду?
Так, у ній троє людей, крім мене.
Досвідчена команда прибиральників.
Не хвилюйтеся.
Звісно. Як скажете.
Науковці, що супроводять вас, і всі зразки
мають безпечно повернутися.
За безпеку зразків...
відповідаєте ви.
І ще, думаю, і так зрозуміло...
що ця справа конфіденційна.
І я хочу, щоб так і залишалося.
Як ви сказали, це зрозуміло.
Усе конфіденційно й непомітно.
Тому ви й звернулися до нас.
Добре.
Джаґане.
Ось набір зразків і координати висадки.
Приземлитеся на узбережжі.
Я хочу зразки з лісу, узбережжя й фабрики.
Зрозуміло?
Так.
Зразки потрібні якомога швидше.
- Гаразд? - Авжеж.
Чекайте, пане, потрібно більше...
Як я вже казав, Фархане, без зволікань і запитань.
До речі...
Пан Джаґан летить з вами.
Пане, я?
Щасти!
Пане Джаґан, не розумію.
Для використання зброї треба протоколи безпеки.
Дайте мені хвилину. Я повернуся.
Пане Пракаш, що ви кажете?
Як я полечу? Ще й узагалі без інформації?
Як я так швидко полечу?
Пане! Прошу вас!
Пане, я не розумію!
Я теж, Джаґане.
Ти — єдина жива людина, яка добре знає те місце.
Чому б не послати тебе?
Відповідай.
Хіба ти не...
єдиний...
хто вижив?
Я знаю всі твої секрети, Джаґане. Давно знаю.
Розповісти твоїй сім'ї?
Пане...
Будь готовий увечері.
І не налажай!
«КОРОЛЕВА АЛКОГОЛЮ»
НАВАМАЛАЇ
Ти так добре виступив на фестивалі. Я тебе пригощу.
Дякую, босе!
Бери. Ну ж бо, пий.
За сміливця, який нас пригостив!
Досить. Не змушуйте його чекати.
- Хутко обслужіть. - Зараз.
- Я ж казав лишити велосипед. - Що?
Ледь не переїхав мене! Постав надворі, дурню!
Усе одно ставить всередині. Щастить же мені!
Секаре.
Брате, продовжуй. Їж.
- Твоя дружина... - Не зважай на неї. Бережи себе.
Сестро, давно не бачилися! Де ти була?
- Чоловік пішов рибалити! - Добре. Пий обережно.
Чотири, три, один... Сельваме!
Чотири омлети, три курки з чилі й пляшку води.
На третій столик.
Агов, брате! Даруй! Випий води.
Не алкоголю! Води.
- Пий. - Що ти пропонуєш пити?
- Хто це? - Твій татко!
Карті, принеси стільці.
Попроси, щоб поквапився.
Дурень.
Досі думаєш про того ясновидця?
Мене не цікавлять релігійні обряди й забобони.
Сакті, з одного боку, ти проповідуєш комунізм,
а з іншого — влаштовуєш свято у храмі.
Тебе так складно зрозуміти.
Ну, я люблю і комунізм, і наше село.
Якщо дводенне свято у храмі потішить людей, чому не влаштувати?
Пітере, ти мене чудово знаєш.
Я покинув сім'ю заради цього села.
Я не поступлюся принципами.
Хай там що, єдність нашого села для мене найважливіша.
NH-38 НЕПОДАЛІК ТУТУКУДІ
От чорт! Затор.
Має!
Я піду перевірю.
- Це надовго? - Гадки не маю. Копи розслідують.
- Що там сталося? - Аварія.
Брате, що сталося?
Аварія.
Машина перекинулася. Копи розслідують.
Вони ще не скоро звільнять дорогу.
Витягни перекус. Хоча б поїмо.
Ми застрягли.
- Аварія. - Господи!
Гектіку!
Тому я й пропонував...
- Що пропонував? - ...летіти.
- Хіба я не казав? - Добре, так! Казав.
Якби ми вилетіли завтра вранці, то прибули б у той самий час.
А тепер поглянь.
Яке марнування часу.
Чекай, я перевірю GPS.
Гей, поглянь.
Схоже на під'їзну дорогу.
З'єднується із шосе.
Можеш розвернути машину?
Ти чудовий другий пілот, люба.
Ти супер!
Авжеж! У мене роки досвіду.
Тату!
Слухайте, можете проїхати вперед, щоб я розвернувся?
Дякую.
Гаразд! Готова?
Показує в цей бік.
Добре! Пригода починається. Банда готова?
Куди ми їдемо?
- У Парк юрського періоду. - Що? Юрського періоду?
МУДАЯПУРАМ САВАРМАНҐАЛАМ
Не схоже, щоб хтось їздив цією дорогою.
Ми на правильному шляху?
Ти показала цю дорогу. Поглянемо, куди вона приведе.
Може, повернемося?
Знайдімо неподалік готель, а вранці продовжимо нашу подорож.
Ми не дуже далеко від шосе. Дивися.
Ми швидко приїдемо.
Не хвилюйся.
Добре.
КАТТІЯЛ — 5 КМ
Має!
- Усе добре. - Мамо!
Не лякайся.
Усе гаразд.
Я погляну, що сталося.
Що сталося?
Іржаві цвяхи на дорозі. Ми пробили шину.
- У нас же є запаска? - Ну...
Обидві передні шини пробиті.
Боже! Що нам тепер робити?
Тут зовсім немає зв'язку. Глянь, чи в тебе є мережа.
Ні.
Я пошукаю допомогу поблизу.
- Ви сидіть усередині. - О цій порі? Як?
Піду пішки. Як іще?
- Візьми із собою Гектіка. - Не хвилюйся за мене.
Я скоро повернуся.
Залишайтеся в машині з Гектіком.
Що скажеш, Гектіку?
Наглянеш за всіма?
Як він це зробить, тату? Це ми повинні за ним наглядати.
Так, панно! Ти найсильніша!
Подбаєш про всіх?
Моя дівчинка.
Замкніть двері й сидіть.
Підійми. Ну ж бо! Підійми!
Підійми!
ІНДІЙСЬКИЙ ОКЕАН
Щаслива.
Не можу терпіти.
Зберися. Заспокойся.
Заради бога.
- Аруле! - Малий!
Сядь.
Ти не вдома. Тут немає туалету.
Боже!
Шефе.
Я не можу триматися.
Тримайся до приземлення.
Схоже, лимонний рис вийде з іншого боку.
Щаслива, краще відсунься.
Я не можу втримати.
Це те місце?
- Чому він зараз медитує? - Пане Джаґан.
Це те місце?
Гадаю, так.
Капітане...
ми прибули на узбережжя Каттіяла?
Добре. Ходімо.
Так!
По-перше, годі пити.
Усе буде добре.
На минулий Новий рік я вирішив кинути цю гидоту!
Здав усі свої порожні пляшки.
Прибрав будинок
і рано ліг спати, щоб уранці піти в храм.
Вгадай, що мені наснилося?
Бренді!
Почало плакати, влаштувало істерику.
«Коли тебе покинули батьки,
я було поряд.
Коли від тебе пішла дружина, лише я лишилося на твоєму боці!
А що тепер? Після всього...
Ти хочеш мене кинути лише тому, що в тебе знайшли рак?
Як ти можеш так мене зрадити?»
Ось що воно мені сказало.
Мені наче ляпас дали,
- Сакті. - О, ні.
Тому я пообіцяв, що не кину пити, поки смерть не розлучить нас!
Я дав обітницю!
- Пий. - Як скажеш.
Будь ласка, допоможіть!
Ти хто?
Звідки ти взявся о такій пізній порі?
Пане, ми з сім'єю їхали з Ченная до Тутукуді.
Звернули на під'їзну дорогу, щоб об'їхати затор на шосе.
І застрягли через спущені шини.
Я мусив іти півтори години і знайшов це місце.
Допоможіть мені, будь ласка.
Це покоління, я вам скажу!
Сидять у телефонах за кермом і блукають.
Сюди від шосе можна доїхати за 45 хвилин.
Мій телефон не ловив мережу аж до цього місця.
- Так я тут й опинися. - Добре, ось випий.
- Наливай собі. Я тут лікар. - Пітере!
Ну, більш-менш лікар.
- Пий. - Ні, дякую, пане.
Я теж лікар...
але справжній.
Ми обидва знаємо, що у вашій флязі,
і що ви не лікар.
Сучасні діти доволі кмітливі.
Пітере, годі. Синку, як тебе звуть?
Пане, мене звуть Ґотам.
Моя дружина й донька залишилися там самі.
Будь ласка, допоможіть.
Гроші не проблема. Назвіть ціну, і я їх переведу.
Добре, як щодо 50 мільйонів?
Неможливо, так?
Скажи точніше. Де зламалася твоя машина?
Так, де це було?
Пам'ятаю, що бачив там стовп...
Назва на тому стовпі...
КАТТІЯЛ — 5 КМ
Так, Каттіял!
Хлопче, ти зробив велику помилку.
Пане, що діється?
Ви мене лякаєте.
Там водяться дикі тварини?
Мої рідні там самі! Пане, прошу, допоможіть мені!
- Зажди, почекай. - Де стоїть машина?
На заході? Біля полів?
Там були поля, але я не впевнений у напрямку.
Ви справді маєте стільки питати, щоб допомогти?
Це може прозвучати божевільно.
Уже дуже давно тутешні люди
й мешканці сусідніх сіл не бували там.
- Але чому? - Зажди хвилину.
Вважається, що там є привиди.
Привиди?
Ви щось бачили?
Ми не бачили привидів, і ніхто з тих, хто туди пішов, не вернувся.
Це якийсь розіграш?
Ви намагаєтеся мене налякати?
Брате, слухай, я не вірю в ці історії,
але й відкидати те, що кажуть, не можна.
Ви здаєтеся освіченим, але вірите в привидів і духів?
Чуєш! Не втягуй у це нашу освіту!
Пане, прошу! Благаю. Допоможіть, будь ласка.
Скажу з досвіду.
Поїдемо завтра вранці. Усі разом. Усе буде добре.
Я поїду з тобою. Я механік.
Але почекаймо світанку.
Як я можу доти залишити там свою сім'ю?
Прошу, ходімо зі мною. Коли заміните шини, я вас привезу назад.
Хто-небудь, допоможіть!
Спробуй зрозуміти!
Коли говориш про Каттіял, ніхто тобі не допоможе.
Тож годі повторюватися.
Та що з вами таке? Прокляття!
Ті привиди кращі за всіх вас!
Привиди й духи! Ще чого!
- Брате, чекай... - Брате...
Що тепер?
Мамо!
Ти ще не відповіла на моє питання.
Ну. Я не знаю.
Коні?
Ні, мамо. Це тестрали!
Ти хоч читала «Гаррі Поттера»?
Читала, сонечку.
Тепер ти мене спитай.
Добре. Заплющ очі.
Дай подумаю.
Мамо, не махлюй.
Я читала цю книжку 20 років тому.
Навіть Гаррі Поттер уже забув би!
Гаразд, тоді читай.
- Гектіку... - Гектіку, годі!
Заспокойся.
Це лише грім. Не бійся.
- Гектіку! - Гектіку, годі!
Гектіку! Заспокойся!
Гектіку, досить!
Мамо!
Мабуть, Гектік хоче пісяти.
Добре.
Сиди тут.
- Я його відведу. - Гаразд.
Гей! Гектіку!
- Гектіку! - Сиди в машині, Має.
Гектіку. Гектіку!
Гектіку!
Мамо! Гектіку!
Гектіку!
Гектіку?
Гектіку!
Де ти дівся?
Гектіку!
Зараз не час гратися!
Повернися!
Гектіку!
- Гектіку! - Мамо!
Має! Чому ти сюди прийшла?
Іди в машину, Має!
Мамо, де Гектік?
Має! Я не повторюватиму. Назад у машину!
Мамо!
Має...
Мамо!
- Має! - Мамо!
Переклад субтитрів: Яна Філоненко
Творчий керівник Юрій Лаховський