Gauthame!
Gauthame, vzbuď se!
Gauthame.
Gauthame, vzbuď se!
Gauthame, prosím.
Vzbuď se, prosím!
Je pozdě!
Vstávej!
Jsme připravené. Čekáme jen na tebe.
Gauthame!
Nech toho.
-Vstávej! -Dneska ne.
Hezky voníš.
Říkám to samé, co ty.
Ne. Dneska ne.
Slez ze mě! Chovej se slušně!
O to právě jde. Neumím se chovat slušně.
Sakra!
Chovej se jako doktor.
Jsem tvůj manžel! A jsem špatný.
Gauthame, podívej, kolik je hodin.
Nemůžeme to odložit. Vstaň.
Už je pozdě. Pojeďme tam zítra.
Nejdřív si vyčisti zuby.
To je mi ale novinka.
Mami! Tati! Vstávejte! Jedeme na výlet!
Právě proto jsem nechtěl děti!
Copak tě nikdo neučil klepat, zlato?
Vážně!
Hektiku, pojď.
Hele, co udělám.
Přišla jsem tě zničit.
Víc toho neumíš?
Šetřím tě, aby ti to nepoškodilo mozek.
Páni. Dobře.
Nech mě ještě hodinu spát. Prosím.
-Ne! -Ne!
-Vstávej! -Vstávej!
-Výlet! Vstávej! -Výlet! Vstávej!
Neho! Mayo!
Bratře?
-Bratře? -Ano, pane.
Karu! Petere!
Jsou všichni v pořádku?
Já jo.
Jen pár škrábanců.
Moje brýle...
Do rána zmizí.
Petere!
Asi jsem si zlomil nohu.
Vážně?
Doktore, podívejte.
Počkej.
Co se stalo?
Trochu na to zatlačím.
Zabolí to.
-Podívám se, jestli je zlomená. -Vydrž to.
Hej! Co to děláš?
Je zlomená!
To bolí!
To bolí.
Vydrž to chvilku.
Vydrž to, člověče.
Víš, co děláš? Bolí to.
Pane Petere, věřte mi. Jsem doktor. Pořád na to zapomínáte.
„Pane Petere?“ Hezký, co?
Sklapni, ty ožralo.
Nevypadá to zlomené. Nezatěžujte tu nohu.
Měl jsem v lékárničce léky na bolest. Zmizela s mým autem.
Podej mi tu tašku.
Doktore,
tohle je můj lék na bolest.
To stačí!
Hej, přestaň. Ožralo!
Pane Petere, jste silný muž.
Silný muž? Pan Peter?
Konečně poznal můj potenciál.
Karu, podej mi ruku.
Počkejte.
-Pomalu. -Pozor.
Opatrně.
Jemně.
Naštěstí tu s sebou máme doktora.
Jste tady jen kvůli mně.
Zapomeň na to.
Bylo první vejce, nebo slepice?
Je to jen stará otřepaná teorie.
Pohřbili jsme ji hluboko v minulosti. Nemusíš o ní teď spekulovat.
Tyhle kořeny!
Tyhle kořeny nás zachránily.
To je ale hluboká jáma!
Doktore...
Pojďme.
Pojď.
Opatrně!
Kde to jsme?
Tohle je náš starý důl.
Důl?
Ano, kdysi dávno jsme tady pracovali.
Už tady není co kopat.
Ale byl to náš důl.
Teď je opuštěný.
Stala se z něj jeskyně.
Tohle?
Co to je?
Hej, Karu!
Říkal jsi, že to je důl. Ale co tady dělají ty vraky?
Nejsme první, kdo tu skončil.
Tohle patří mojí dceři!
Přijď, matko, přijď k našim dveřím
Základní kámen, kde se tři cesty sbíhají Tesáky, které nám požírají mozky
Oči jako smrtící kopí Dej nám rozhřešení našich slzí
Přijď, matko, přijď k našim dveřím
VESNICE
Pane! Tohle je sponka mé dcery!
Mayo! Neho!
Neho!
-Nekřič. -Hej! Počkej.
Neutíkej!
Mayo!
Co hledáš?
Co to je?
Hej!
-Mayo! -Hej! Doktore.
Hej, stůj!
Neho!
-Mayo! -Hej!
Neho! Mayo!
Jsou někde tady!
Kam je mám jít hledat? Kam mám jít?
Bože!
Je to jenom moje vina.
Neměl jsem je tam nechat samotné.
Neměl jsem je opouštět.
Je to jen malá holčička.
Musí být vyděšená.
Jestli se jim něco stane...
Kde je najdu?
Nebreč.
-Vstaň. -Vstaň.
Vstaň.
Hele. Jsou někde tady.
Nevzdávej to.
Jsem si tím jistý.
Tvoji rodinu už nějak zachráníme.
Pomůžeme ti. Nesmíme ztrácet naději.
Doktore.
Tohle je svolávací píseň!
Přijď, matko, přijď k našim dveřím
Ochraň nás...
Znám ji. Naše bohyně.
Přijď, matko, přijď k našim dveřím
Ochraň nás
Uspokoj naše tužby
Rozežeň temnotu
Ochraň náš život
Přišli jsme s vírou v tvůj příchod
Přijď, matko
Přežili jsme spolu se světem
Požehnej nám za naši lásku
Probudili jsme se spoutaní
Přijď s okovy
A zbav nás prokletí
Tvůj syn tě žádá, matko
Přijď, matko
Matko, přijď
Přijď, matko
Základní kámen, kde se tři cesty sbíhají
Tesáky, které nám požírají mozky
Oči jako smrtící kopí
Dej nám rozhřešení našich slzí
Přijď, matko, přijď k našim dveřím
Ochraň nás Uspokoj naše tužby
Rozežeň temnotu
Ochraň náš život
Přišli jsme s vírou v tvůj příchod
Přijď, matko
Doktore!
Pojď, ty zrádče!
Otče!
Pomozte mi! Prosím!
Mami!
Mayo?
Nech ji.
Mayo.
Neplač. Nebo přijde.
Mayo.
Na, tady máš panenku.
Neboj se.
Chci vodu.
Myslím, že jsme poblíž továrny. To je naše poslední šance.
Pojď. Vrátíme se.
Mají zbraně a nože.
Ty máš jen pinzetu. Co s ní chceš udělat?
Prostě sklapni!
Pojďte.
Jdeme.
Otče.
Otče!
Vy pitomci jste přišli zemřít!
Copak mě nepoznáváš, otče?
Já jsem Šakthi.
Šakthi.
Hej, Šakthi.
Tenhle tvor není tvůj otec.
Podívej se na jeho tvář a oči! Je nesmírně nebezpečný!
Tohle je netvor.
Otče, co se ti stalo?
Co se to děje?
Šakthi, tohle není tvůj otec.
Vypadá jako ta stvoření, co jsme viděli. Zastřel ho!
Zastřel ho!
Počkejte. Nestřílejte.
Nejspíš ví, kde je moje rodina.
Uhni.
Pach tvé krve tě prozradil.
Otče, ty nejsi mrtvý?
Mysleli jsme, že jsi při té tsunami zemřel.
Jak je to možné?
Naše matka. Chrání své lidi.
Tyhle zrůdy.
Naše bohyně nerozlišuje kasty. Ty starý blázne!
Zastřel ho! Na co zíráš?
Střílej, člověče. Na co čekáš?
Otče, pusť ho.
-Zastřel ho. -Nech ho být.
Zastřelte ho, pane.
Hej. Na co čekáš?
Pusťte ho!
Pusťte.
Poslyš, Karu. Zkus odsud najít cestu ven.
Hele, Šakthi. Tvůj otec otevírá oči.
Hej. Podívejte se na mě.
Jste v pořádku?
Je naživu.
Kde je jeho rodina?
Budeš mluvit, nebo ti máme vydloubnout oči?
Kde jsou?
Co jsi udělal?
Kde jsou?
Teď už patří do mé rodiny. Zapomeňte na ně.
Hej.
Já...
-Doktore! -Uhněte!
Řekněte mi to! Kde je moje žena a dcera?
Vyklopte to!
Otče, co mám udělat? Řekni mi to.
Udělám, co řekneš, otče.
Ty?
Nepovažuju tě za svého syna.
Měl jsem tě zabít hned, jak ses narodil.
Můj syn.
Moje krev.
Požehnání bohyně...
On přijde.
Dost bylo keců. Teď tě zřídíme.
Petere, pořádně ho podrž. Tak schválně, kolik bolesti snese mrtvola.
Řekni mi to.
Řekni nám to, ty mrtvolo.
Hlupáku! Kde je držíš?
Kde jsou? Řekni nám pravdu.
Mluv!
Řekni mi to, pitomče. Kde jsou?
Řekni nám to!
Bohyně poslala tvoji ženu a dceru nám.
Její hněv vůči mně ustoupil.
Odpustila nám a přijala nás.
Co to říkáš? Mluvíš hlouposti!
Idiote! Co jsi jim udělal?
Řekni nám to! Řekneš to, nebo ne?
Povídej!
Řekneš nám to, nebo ne?
Naše armáda přichází...
Naše armáda přichází.
Jejich čas vypršel.
Přestaň se smát, hlupáku.
Hej, mí leopardi! Chyťte je!
Hej, Petere!
Pozor!
Chyťte je!
Otče, ta holka chce vodu.
Říkal jsem ti, ať u nich zůstaneš!
Co tady sakra děláš?
Zmiz!
To je moje lékárnička. Kde je moje rodina?
Pověz mi to! Kam jsi je zavřel?
Ty jsi ten doktor?
Dej mi něco na bolest, kterou jsi mi způsobil.
Na co zíráš?
Dej mu ji.
Když jsem ti dal léky, řekni mi to.
Kde jsou?
Vezměte ji a předhoďte našemu klanu.
Je rozmazlená.
Hej!
Nechte ji být.
Co jste zač? Co chcete?
Otče, proč se chováš jako netvor?
Pusť ji, otče.
Ano. Jsem netvor.
Tvoje a jeho otázka spolu souvisí.
Řeknu vám to.
Po tom, co jsi opustil tu neúrodnou půdu,
jsi měl vidět ty peníze, které nám za ni společnost dala.
Vůbec jsme netušili, že spolu s půdou
zničí i nás.
SINGAPUR O TŘI TÝDNY DŘÍVE
Lanthanit? Kattiyal?
To máš z nějakého filmu?
Copak ses pomátl?
Prakaši, znám tě moc dobře.
Vím, že jakmile odejdu,
vyhrabeš všechno, co jsem celé ty roky pohřbíval,
proto je důležité, abys věděl, proč bys to neměl dělat.
V Kattiyalu jsem pod záminkou farmaceutické firmy
založil nelegální laboratoř
k experimentům s lanthanitem.
1996 - LABORATOŘ EXOGENYX, KATTIYAL
-Džagane. -Pane?
Opakovaně jsme to zkoušeli a neuspěli.
Ale tentokrát kvůli Prakašovi musíme uspět.
Pojďte se mnou.
Začněme.
Přineste to.
Vězel jsem tam celé roky.
Jedno sérum!
Abych vynalezl sérum, díky němuž bys mohl znovu chodit.
Ale pořád se nám to nedařilo.
Vůbec se nám nedařilo.
Jak šel čas, jejich peníze ztratily hodnotu.
Všechno šlo pomalu z kopce.
Na vystavené půdě se semena proměnila v prach a hlína se stala neúrodnou.
Vyschlo dokonce i mateřské a kravské mléko.
Ženy se staly neplodnými. Všechny děti se rodily mrtvé.
Dokonce ani vrabci ve vesnici nesnášeli vejce.
Nebe se zatáhlo a vzduch byl znečištěný.
Naše životy zhořkly.
Amarův klan byl zničen.
Zapište to.
Experimentovali jsme s ním na různých zvířatech.
-Ale... -Ale?
...tvořili jsme něco proti přírodě,
něco tak nebezpečného,
že jsme to nedokázali ovládat.
Vytvořili jsme něco, co bylo mimo naši kontrolu.
Ať už v laboratoři,
tak mimo továrnu.
Nikde.
Dobře! No a?
Tvůj otec nedokázal přijmout porážku,
nedokázal přijmout vinu.
Dokonce i po zničení celé vesnice přímo před mýma očima
ve mně zoufalá snaha, abys znovu chodil, zaslepila veškerou lidskost.
Pusťte nás dovnitř!
Dodnes své hříchy maskuji vyplácením peněz.
Hej! Zbijte je!
VZALI JSTE NÁM PRÁCI VYPADNĚTE!
Byla to zlá doba.
Jed se šířil vzduchem.
To je satanovo hnízdo!
Bohyni se ti satanové nelíbí.
Proto se zlobí.
Podívejte se pořádně na ten vycházející kouř.
Vypadá jako duch!
-Musíme odsud utéct. -Vy chcete utéct?
Opustíte bohyni a odejdete? Kam?
Trpělivost. Bohyně nás zachrání.
Kdy nás zachrání? Až budou všichni mrtví?
Hej.
Jsi nespravedlivý.
Měl jsem po dlouhém pokání dítě, ale do roka zemřelo.
Bohyně ho nezachránila.
Tak jak zachrání ostatní?
Nemá smysl věřit tomuto božstvu ani vaší rodině.
Půjdeme do Navamalaie.
Vy chcete jít do Navamalaie?
Ano, jsou tam Šakthivel a Karuna.
Budeme se tam mít dobře.
Odcházíme.
Odcházíte? Jak můžete opustit svou domovinu?
Vaše těla a země, na které žijete, vám nepatří.
Patří bohyni a našemu Amarovu klanu!
Odcházíme.
Naše těla jsou v rozkladu,
naše životy v troskách.
Už tady nejde žít.
To naše bohyně rozhodne o vašem osudu!
Žádá si další krev.
Hněvá se a má hlad.
Proto si žádá stále další životy.
Co máme udělat, aby se nehněvala?
Vyhnat ty parchanty pryč!
To kvůli tobě nás trestá všech pět živlů.
Je to trest bohyně za zrození zrádce, jako jsi ty.
Ač jsme se to snažili napravit, její vztek se nedal utišit.
Země, kde stála továrna a kde žili ti idioti...
Všechno se otrávilo.
Společně jsme se ji rozhodli zničit.
Ale ne.
Bratře... opatrně.
Když jsem spatřil to varování,
došlo mi, že mám nadobro přestat
s tím, co jsme vůbec neměli začínat...
Boží znamení.
Nezamykejte bránu číslo čtyři.
Nechte ji otevřenou. Ven!
Potřebuju záznam z kamery.
Nezapomeňte na něj.
Byl jsem moc sobecký. Nemyslel jsem na následky.
Myslel jsem, že tsunami přišla zničit všechno,
co jsem vytvořil.
Když jsme vešli dovnitř, nikdo tam nebyl.
Mysleli jsme, že naše práce půjde snadno a brzy se vrátíme domů.
-Nestalo se ti nic, drahá? -Ne.
-Švagrová, jsi v pořádku? -Ano.
-Jsou všichni v pořádku? -Ano.
Tak pojďte.
Nepanikařte.
Hej. Počkejte.
Jeskyně se zaplavuje. Utíkejte!
Utíkejte.
Utíkejte dovnitř.
Utíkejte.
-Běžte. -Žene se sem voda!
-Subhadro, pojď. -Uvízla mi tu noha.
-Běž dovnitř. -Bratře!
Subhadro!
Bratře, matka je pryč.
Ó, matko moje!
Subhadro!
Subhadra, mluvčí naší bohyně,
můj život.
Je pryč.
Obětovala se pro nás.
Co tím chceš říct?
Ani Bůh nechce vidět, jak chodím. Takhle to je?
To, co se stalo během pokusů, abys zase chodil,
je mimo realitu a lidské chápání.
Neotvírej tu jeskyni.
Není tam žádný poklad.
Netvoři.
Jsou tam jen netvoři.
Jak příhodná výmluva za všechny ty roky, kdy jsi tu jako otec nebyl.
Ne, Prakaši.
Takhle to není.
Nezahrávej si se mnou.
Měl jsi všechny dostupné peníze. Co jsi celé ty roky dělal?
Vůbec ti o moji léčbu nešlo, viď?
Všechno, co se tam stalo, bylo špatné.
Proto přenechám firmu představenstvu.
Cože?
A co já?
Chceš, abych žebral na ulici?
Svoje dědictví dostaneš.
Džagan se o to postará.
Tenhle dům, peníze, víc, než potřebuješ. Dokonce i lidi na výpomoc.
Budeš mít všechno, co potřebuješ.
Ale firmu, Exogenyx...
Nepotřebuješ ji.
Je to můj hřích!
Nech ji zemřít se mnou.
Není to nic jiného než ďábel.
Nepotřebuješ ji.
Jak to myslíš, otče?
Ďábel? Co je to za nesmysl?
Proto jsi mi volal?
Copak nikdy nepomyslíš na mě?
Rozhodl jsem se tak kvůli tvé budoucnosti.
Nechci, abys měl Exogenyx.
Zavede tě na cestu, ze které není návratu.
Ale tvoje experimenty jsou moje poslední naděje.
Když mi je vezmeš, co si počnu?
Jsi zoufalý, Prakaši.
Zatemní ti to úsudek.
Znáš mě líp, než se znám sám.
Tohle je mé břímě.
Nech mé chyby zemřít se mnou.
Všechny ty roky, tati...
Čekal jsem na to celé roky.
Jen abych tě slyšel tohle říct.
Teď už ti rozumím.
Kolik jsi toho pro mě udělal. Jen pro mě.
Opatrně.
Pozor.
Prakaši, pojď sem.
-Promiň, otče. -To nic.
Jsem zoufalý.
Prakaši.
Nemůžu být na vozíku věčně.
Prakaši! Nedělej to.
Nenávidím tě, otče.
-Tolik tě nenávidím. -Prakaši.
Kde jsi byl, když jsem tě potřeboval?
Nenávidím tě, otče.
Prakaši.
Já vím. Nemusíš nic říkat.
Můžeš pro mě aspoň jednou v životě něco udělat přímo přede mnou?
Prosím.
Umři.
Prostě umři.
To stačí.
Umři kvůli mně.
Díky, tati.
2004 - LABORATOŘ EXOGENYX, KATTIYAL
Trčeli jsme tam několik měsíců.
Měli jsme žízeň a hlad.
Museli jsme se uchýlit k šílenostem, abychom přežili.
Naše bohyně nás zachránila.
Nejenže nás zachránila,
ale dokonce naši Amarovu krev posílila!
Naše krev a bohyně
zachránily náš lid.
Je načase, abychom se pomstili za nespravedlnost, kterou napáchali.
Bohyně ke mně promluvila.
Řekla, že musíme vytvořit velkou sílu.
Řekla, že jen tehdy je můžeme vyhnat z tohoto světa.
Zbláznil ses? Věřit pověrám.
-Máme věřit tomu, že mrtví mluví? -Ano.
Přijď, matko...
Promluvila ke mně.
Přijď k našim dveřím...
Promlouvá ke mně.
Vstaň, matka volá.
Slyšíš ji.
Vstaň.
Vstaň, drahý.
Náš čas právě nadešel.
Na co čekáš?
Vstaň.
Uhněte!
Bohyně, máš pravdu!
Bratře, s kým to mluvíš?
Copak ji nevidíš, bratře?
Stojí přímo před tebou.
Vrátila se k nám.
Kdo?
Sama bohyně.
Moje Subhadra je tady.
Ochrání nás!
Moje bohyně.
Je to pravda?
Matka bohyně! Zachránila nás!
Matka bohyně. Neopustila nás!
-Neopustila nás! -Ó, bohyně! Ukázala jsi nám cestu!
Věřili jsme ti a ty jsi nás neopustila.
Ukázala jsi nám cestu, matko.
Ó, bohyně, ochránkyně našeho klanu! Jaké požehnání jsi nám dala!
Vettaijane! Pojď sem!
Pojď sem!
Pohyb!
Sakra.
Na východní straně je cesta. Pojďme.
Překlad titulků: Terkas
Kreativní dohled: Tereza Němcová