Gautham!
Gautham, vakna!
Gautham.
Gautham, vakna!
Gautham, snälla.
Vakna!
Klockan är mycket!
Vakna!
Vi är färdiga. Vi väntar bara på dig.
Gautham!
Sluta.
-Upp med dig! -Inte idag.
Du luktar så gott.
Det tycker jag också.
Nej. Inte idag.
Bort! Uppför dig!
Det är det som är problemet. Jag kan inte.
Tusan!
Uppför dig som en läkare.
Jag är din man! Och en dålig sån.
Gautham, titta på klockan.
Vi kan inte skjuta upp det.
Det är redan sent. Vi åker imorgon.
Borsta tänderna först.
Varför ska man borsta tänderna?
Mamma! Pappa! Vakna! Vi ska åka bil idag!
Det var därför jag inte ville ha barn.
Har ingen lärt dig att knacka på dörren?
Nej då!
Kom, Hectic.
Titta nu.
Jag kom för att krossa dig.
Är det allt du kan?
Jag är försiktig, så din hjärna inte påverkas.
Herregud. Okej.
Låt mig sova en timme. Snälla.
-Nej! -Nej!
-Vakna! -Vakna!
-Biltur! Vakna! -Biltur! Vakna!
Neha! Maya!
Broder?
-Broder? -Ja.
Karu! Peter!
Är alla okej?
Jag är okej.
Bara några rivsår.
Mina glasögon...
De läker tills imorgon.
Peter!
Jag tror att jag har brutit benet.
Vad menar du?
Doktorn, titta här.
Vänta.
Vad hände?
Jag lägger ett tryckförband.
Det gör ont.
-Jag ska se om det är brutet. -Ha tålamod.
Akta! Vad gör du?
Det är brutet!
Det gör ont!
Det gör ont.
Försök stå ut.
Vet du vad du gör? Det gör ont.
Mr Peter, lita på mig. Jag är läkare. Du glömmer det hela tiden.
"Mr Peter"? Vad fint.
Håll tyst, fyllkaja.
Det ser inte brutet ut. Stöd inte på det här benet.
Jag hade smärtstillande i väskan. Den försvann med bilen.
Ge mig den där väskan.
Doktorn...
Det här är mitt smärtstillande.
Det räcker! Hallå!
Sluta, fyllkaja!
Mr Peter, du är en stark man.
Stark man? Mr Peter?
Han förstod äntligen vad jag kan.
Karu, håll min hand.
Vänta.
-Försiktigt, försiktigt. -Akta.
Var försiktig.
Försiktigt.
Tack och lov har vi en doktor med oss.
Ni är här på grund av mig.
Glöm det.
Kom ägget före hönan?
Det där är en uttjatad teori.
Den är glömd och begravd. Vi behöver inte diskutera det nu.
De här rötterna!
De räddade oss.
Vilket djupt hål!
Du...
Nu går vi.
Kom nu.
Försiktigt!
Var är vi?
Det är vår gamla gruva.
En gruva?
Ja, en gång i tiden arbetade vi här.
Det finns inget att gräva.
Men det var vår gruva.
Nu är den bara ett skal.
Den har blivit en grotta.
Det där?
Vad är det?
Hallå, Karu!
Du sa att det är en gruva. Men de här trasiga bilarna?
Vi är inte de första som blivit fast här.
Det är min dotters!
Kom o moder, kom till vår dörr
Hörnstenen där de tre vägarna möts Huggtänderna som äter upp hjärnan
Ögonen som giftiga spjut Hjälp oss med våra tårar
Kom o moder, kom till vår dörr
Det är hennes hårspänne!
Maya! Neha!
Neha!
-Ropa inte! -Broder! Vänta.
Vänta! Spring inte!
Maya!
Vad letar du efter?
Vad är det?
Hallå!
-Maya! -Hallå! Broder.
Hallå, sluta!
Neha!
-Maya! -Hallå, broder!
Neha! Maya!
De är här nånstans!
Var ska jag leta efter dem? Vart ska jag gå?
Gud!
Det är mitt fel.
Jag borde inte ha lämnat dem ensamma.
Jag borde inte ha gått.
Hon är bara en liten flicka.
Hon måste ha varit jätterädd.
Om nåt händer dem...
Var kan jag hitta dem?
Broder. Gråt inte.
-Res på dig. -Res dig.
Res på dig.
Du vet att de är här nånstans.
Ge inte upp.
Jag är säker på det.
Vi ska rädda din familj.
Vi är här för dig. Vi får inte förlora hoppet.
Broder.
Det är åkallelsesången.
Kom o moder, kom till vår dörr
Kom och beskydda oss...
Jag känner igen den. Vår gudinna.
Kom o moder, kom till vår dörr
Kom och beskydda oss
Kom och mätta vår längtan
Kom och för undan mörkret
Kom och skydda våra liv
Vi tror på att du kommer
Kom, kom moder Kom, kom moder
Vi överlevde med världen
Välsigna oss för vår kärlek
Vi vaknade i kedjor
Kom kära med fotlänkar
Befria oss från vår förbannelse
Din son frågar dig moder
Kom, kom moder
Moder, kom, kom
Kom, kom moder
Moder, kom, kom
Hörnstenen där de tre vägarna möts
Huggtänderna som äter upp hjärnan
Ögonen som giftiga spjut
Hjälp oss med våra tårar
Kom o moder, kom till vår dörr
Kom för att beskydda oss Kom och mätta vår längtan
Kom och för undan mörkret
Kom och skydda våra liv
Vi tror på att du kommer
Kom, kom, moder
Kom, kom, moder...
Broder!
Kom, din förrädare!
Far!
Hjälp mig! Snälla!
Mamma!
Maya?
Låt henne vara.
Maya. Maya.
Gråt inte. Han kommer då.
Maya.
Här, ta den här dockan.
Var inte rädd.
Jag vill ha vatten.
Vi är nog nära fabriken. Det är vår sista chans.
Vi går tillbaka.
De har pistoler och knivar.
Du har bara en pincett. Vad ska du göra med den?
Så håll käften!
Kom igen.
Nu går vi.
Far.
Far!
Ni kom hit för att dö!
Känner du inte igen mig?
Jag är Shakthi.
Shakthi.
Du, Shakthi.
Det här odjuret är inte din far.
Titta på ansiktet, ögonen! Han är extremt farlig!
Det är ett monster.
Far, vad har hänt med dig?
Vad händer?
Shakthi, det är inte din far.
Det ser ut som odjuren vi såg. Skjut det!
Skjut det!
Hallå. Vänta. Skjut inte.
Han vet nog var min familj är.
Flytta på dig.
Lukten av ditt blod har avslöjat dig.
Far, är du inte död?
Vi trodde att du dog i tsunamin.
Hur är det möjligt?
Vår mor. Hon skyddar sina egna.
Som de här äcklen.
Vår gudinna har inga fiender. Din gamla idiot!
Skjut honom! Vad tittar du på?
Hallå! Skjut. Varför tvekar du?
Far, släpp honom.
-Skjut honom. -Släpp honom, sa jag.
Skjut honom.
Hallå. Varför tvekar du?
Hallå, släpp honom!
Släpp honom.
Hör på, Karu. Kolla hur vi kan komma härifrån.
Shakthi. Din far öppnar ögonen.
Hallå. Titta på mig.
Är du okej?
Hon lever.
Var är hans familj?
Tänker du prata eller ska vi slita ur dina ögon?
Var är de?
Vad gjorde ni?
Var är de?
De är min familj nu. Glöm dem.
Hördu!
Jag ska...
-Vänta! -Flytta dig!
Berätta! Var är min fru och dotter?
Berätta nu!
Far, vad ska jag göra? Berätta.
Jag gör som du säger, far.
Du?
Du är inte min son.
Jag borde ha dödat dig den dag när du föddes.
Min son.
Mitt blod.
Gudinnans välsignelse...
Han kommer.
Sluta svamla. Det är dags att ge dig stryk.
Håll i honom. Vi får se hur ont en död människa kan ha.
Berätta.
Berätta, ditt lik. Berätta!
Din galning! Var har du gömt dem?
Var är de? Säg sanningen.
Prata högre!
Berätta, din idiot. Var är de?
Berätta!
Gudinnan skickade din fru och dotter till oss.
Hennes ilska mot mig har avtagit.
Hon har förlåtit och accepterat oss.
Vad säger du? Det låter idiotiskt!
Din idiot! Vad har du gjort med dem?
Ska du berätta eller inte?
Berätta!
Ska du berätta eller inte?
Vår armé kommer...
Vår armé kommer.
Deras tid är ute.
Sluta skratta, din idiot.
Hallå, mina leoparder! Ta dem!
Hallå, Peter!
Akta dig!
Ta dem!
Far, barnet vill ha vatten.
Jag sa att du inte fick lämna dem!
Vad fan gör du här?
Stick!
Hallå, det där är min läkarväska. Var är min familj?
Berätta! Var håller du dem?
Är inte du läkaren?
Ge mig nåt för lidandet du har åsamkat mig.
Vad tittar du på?
Ge honom den.
Nu när jag har givit dig medicin, berätta.
Var är de?
Ta henne och låt klanen äta henne.
Hon är förbrukad.
Hallå!
Låt henne vara.
Vilka är ni? Vad behöver ni?
Far, varför uppför du dig som ett monster?
Släpp henne, far.
Jag är ett monster.
Hans och din fråga hör ihop.
Jag ska berätta.
När ni hade lämnat den ofruktbara marken,
skulle ni ha sett pengarna som företaget gav oss för den.
Vi visste inte att förutom marken,
skulle de förgöra oss också.
TRE VECKOR TIDIGARE
Lanthanit? Kattiyal?
Fick du idén från en film?
Har du blivit galen?
Prakash, jag känner dig så väl.
Jag vet att när jag är borta,
kommer du att gräva upp och avslöja allt det jag dolt under alla år,
därför är det viktig att du förstår varför du inte bör göra det.
I Kattiyal, under täckmantel av ett läkemedelsföretag,
hade jag etablerat ett underjordiskt laboratorium
för att experimentera med lanthanit.
-Jagan. -Sir?
Vi har försökt flera gånger och misslyckats.
Den här gången måste vi lyckas för Prakash skull.
Du, följ mig.
Då börjar vi.
Ta hit den.
Jag stängde in mig där i åratal.
Ett serum!
Hitta ett serum för att få dig att gå igen.
Men vi misslyckades hela tiden.
Vi misslyckades pinsamt ofta.
Med tiden blev pengarna de givit oss värdelösa.
Allt började förfalla.
På marken blev skördarna till aska och jorden blev obrukbar.
Till och med modersmjölk och komjölk sinade.
Kvinnorna blev infertila. Alla barn var dödfödda.
Inte ens sparvarna kunde lägga ägg.
Himlen blev grå och luften var förorenad.
Våra liv blev svåra.
Amara-klanen förstördes.
Anteckna.
Vi experimenterade på olika djur.
-Men... -Men?
Vi skapade nåt naturvidrigt,
nåt så farligt
att vi inte kunde kontrollera det.
Vi hade skapat nåt vi inte kunde kontrollera
i laboratoriet,
och utanför fabriken också.
Och överallt.
Okej! Och?
Din far kunde inte acceptera att han besegrats,
eller acceptera skulden.
Fastän hela byn förstördes mitt framför oss,
förlorade jag min medmänsklighet för att du skulle kunna gå igen.
Släpp in oss!
Jag försöker fortfarande sona mina synder genom att betala pengar.
Hallå! Ge dem stryk!
JOBBTJUVAR FÖRSVINN!
Det var en dålig tid.
Giftet spreds i luften.
Det är Satans näste!
Gudinnan är missnöjd med de där satarna.
Det är därför hon är arg.
Titta på röken som bolmar ut. Titta noggrant.
Det ser ut som ett spöke!
-Vi måste fly härifrån. -Vill du fly?
Ska ni lämna gudinnan? Vart ska ni gå?
Tålamod. Gudinnan ska rädda oss.
När ska hon rädda oss? När alla är döda?
Hallå!
Du är orättvis.
Jag fick ett barn efter en lång botgöring, men det dog inom ett år.
Gudinnan räddade inte mitt barn.
Hur ska hon då rädda andra?
Det är ingen idé att tro på en sten och din familj.
Vi går till Navamalai.
Går ni till Navamalai?
Ja, Shakthivel och Karuna är där.
Vi får ett bra liv där.
Vi lämnar det här.
Går ni? Hur kan ni överge er hembygd?
Er kropp och jorden ni lever på tillhör er inte.
De tillhör gudinnan och Amara-klanen!
Vi går härifrån.
Vår kroppar förruttnar...
och våra liv är förstörda.
Vi kan inte vara kvar här en enda minut till.
Det är gudinnan som bestämmer ert öde!
Hon ber om mer blod.
Hennes vrede gör henne hungrig.
Det är därför hon kräver fler liv.
Hur ska vi blidka henne?
Jaga bort de jävlarna!
Ni är skälet till att de fem elementen straffar oss.
Det är gudinnans straff för att ha fött en förrädare som du.
Hur vi än försökte, gick det inte att blidka henne.
Marken där fabriken stod och där de här idioterna levde...
Allt blev förgiftat.
Vi bestämde oss tillsammans för att förstöra den.
Nej.
Broder... försiktigt.
När jag såg varningen,
insåg jag att vi måste sluta
med det vi inte borde ha gjort...
Ett tecken från Gud.
Lås inte port fyra.
Lämna den öppen. Ut!
Jag behöver videoinspelningen.
Glöm inte det. Ta den.
Jag var så självisk. Jag tänkte inte på konsekvenserna.
Jag trodde att tsunamin skulle förstöra...
allt jag hade skapat.
Ingen var där när vi kom.
Vi trodde att det skulle bli lätt, att vi snart skulle vara hemma.
-Är allt bra? -Ja. Inget har hänt.
-Mår du bra? -Jag mår bra.
-Är alla okej? -Vi är okej.
Kom då.
Var lugna.
Hallå. Vänta, vänta.
Grottan blir översvämmad. Spring!
Spring allihop!
Spring.
Spring allihop. Spring in.
Spring. Spring.
-Kom, kom. -Flodvågen rusar in!
-Kom. -Min fot har fastnat.
-Gå in. -Broder!
Subhadra!
Broder, mor är borta.
Min moder!
Subhadra!
Subhadra, vår gudinnans tolk,
mitt liv.
Hon är borta.
Hon offrade sig för oss.
Vad försöker du säga?
Inte ens Gud vill se mig gå. Är det grejen?
Det som hände i försöken att få dig att gå
övergår mänsklig förståelse och verklighet.
Öppna inte den där grottan.
Det finns ingen skatt.
Monster.
Det finns bara monster där.
Vilken lämplig ursäkt för att du var en frånvarande far.
Nej, Prakash.
Det är inte det.
Jävlas inte med mig.
Du hade alla pengar i världen. Vad gjorde du under alla dessa år?
Du sket i att bota mig, inte sant?
Allt som hände där var fel.
Det är därför jag lämnar företaget till styrelsen.
Vad?
Jag då?
Vill du att jag ska tigga på gatorna?
Du kommer att få ditt arv.
Jagan tar hand om det.
Det här huset, pengar, mer än du behöver. Till och med folk som hjälper dig.
Du kommer att ha allt du behöver.
Men företaget, Exogenyx...
Det behöver du inte.
Det är min synd!
Låt det dö med mig.
Det är inget annat än djävulen.
Du behöver det inte.
Vad menar du, far?
Djävulen? Vilket dravel.
Bad du mig komma för det?
Ska du aldrig tänka på mig?
Jag bestämde det för att jag tänkte på din framtid.
Jag vill inte ge dig Exogenyx.
Det leder in dig på en väg utan återvändo.
Men dina experiment är mitt sista hopp, far.
Om du tar det från mig, vad ska jag göra?
Du är desperat, Prakash.
Det fördunklar ditt omdöme.
Du känner mig bättre än vad jag känner mig själv.
Det är min börda.
Låt mina misstag dö med mig.
Alla dessa år, pappa...
Jag väntade i många år på det här.
Att få höra dig säga det.
Nu förstår jag dig helt.
Hur mycket du har gjort för mig. Bara för mig.
Försiktigt.
Kom, Prakash.
-Förlåt, far. -Det är okej.
Jag är desperat.
Prakash.
Jag kan inte alltid sitta i rullstol.
Prakash! Gör det inte.
Jag hatar dig, far.
-Jag hatar dig så mycket. -Prakash.
Var fanns du när jag behövde dig?
Jag hatar dig, far.
Prakash.
Jag vet. Du behöver inte säga nåt.
För första gången i ditt liv, kan du göra nåt för mig så att jag ser det?
Snälla.
Dö.
Bara dö.
Det räcker.
Dö för mig.
Tack, pappa.
Vi var fast där i månader.
Vi var törstiga och svalt.
Vi hade inget val och begick vansinnigheter för att överleva.
Vår gudinna hade räddat oss.
Hon räddade oss inte bara,
hon gjorde till och med vårt Amara-blod starkare.
Vårt blod och gudinnan
räddade vårt folk.
Det är dags för oss att hämnas för orättvisan de tillfogade oss.
Gudinnan talade till mig.
Hon sa att vi måste skapa en stor styrka.
Bara då, sa hon, kan vi förvisa dem från den här världen.
Är du dum? Tro på vidskepelse.
-Måste vi tro att de döda talar? -Ja.
Kom o moder...
Hon talade till mig.
Kom till vår dörr...
Hon talar.
Res på dig, mor kallar.
Ni kan höra henne.
Res på dig.
Res på dig, kära du.
Vår tid har kommit.
Varför tvekar du?
Res dig upp.
Flytta på er!
Du har rätt, gudinna!
Broder, vem pratar du med?
Ser du inte?
Hon står här.
Hon har kommit tillbaka.
Vem?
Som gudinnan själv.
Min Subhadra är här.
Hon ska skydda oss!
Min gudinna.
Är det sant?
Moder gudinna! Hon har räddat oss!
Hon övergav oss inte!
-Hon övergav oss inte! -Du har visat oss vägen!
Vi litade på dig och du övergav oss inte.
Du visade vägen. Moder, du visade vägen.
Gudinna, beskyddare av vår klan! Du har välsignat oss!
Vettaiyan! Kom!
Kom!
Rör på er!
Fan.
Det finns en väg på östra sidan. Kom igen.
Undertexter: Kerstin Teglof
Kreativ ledare: Bachar Haj Bakir