‫הו האלה, מגינת השבט שלנו. איזו ברכה נתת לנו.‬
‫וטאיאן, בוא, בוא, בוא.‬
‫זכור, חשבון ישן יש להסדיר.‬
‫רואה את המטומטם הזקן ששם?‬
‫הוא קורא לי אבא שלו והוא מעלה את העבר!‬
‫לך ותשחט את החזיר הזה!‬
‫היי! לא!‬
‫אבא, עזוב אותנו!‬
‫אל תעשה את זה!‬
‫תראה אותו. זה הבן שלי.‬
‫הברכה מהאלה שלי.‬
‫היא שלחה אותו כדי להגן על השבט שלי.‬
‫למה אתה עושה את זה? עזוב אותנו!‬
‫אוי לא!‬
‫היי, יא שמן! שלא תעז להתקרב אליו!‬
‫בוא אליי! אני אדרוך לך על הגרון!‬
‫קשרתם אותנו, פחדנים שכמותכם.‬
‫שחררו אותי ואני אהרוג את כולכם!‬
‫איזה מין גבר יכול לצאת לאימא זונה?‬
‫שתוק!‬
‫לך ותגן על הכבוד של אימא שלך, קדימה!‬
‫אבא, לא!‬
‫אבא, לא! שחרר אותנו!‬
‫שאקטי, עשית הרבה בשבילי.‬
‫זה המעט שאני יכול לעשות בשבילך!‬
‫שתוק, יא משוגע!‬
‫אני ארביץ לך!‬
‫- פיטר! תפסיק, פיטר! היי! - בוא הנה!‬
‫- יא טמבל! יא שמן! - מר פיטר!‬
‫בבקשה תהיה בשקט! תפסיק! היי, תעזוב אותו!‬
‫דוקטור, אל תדאג. אתה תמצא את המשפחה שלך.‬
‫פיטר הוא איש חזק!‬
‫יא בני זונות! עזבו אותו!‬
‫אני אנשוך לך את הגרון ואשתה את דמך!‬
‫מר פיטר, לא! בבקשה, לא!‬
‫אני אבעט לך את הראש מהגוף!‬
‫- יא חיה קירחת! - עזוב אותו!‬
‫היי, היי, עזוב!‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫עזוב אותו!‬
‫שלא תעז לגעת בי!‬
‫פיטר!‬
‫לא!‬
‫פיטר!‬
‫בואי, אימא, בואי אל דלתנו‬
‫בואי, אימא בואי אל דלתנו‬
‫אבני הפינה שם שלוש הדרכים נפגשות הניבים האלה שאוכלים את המוח‬
‫העיניים שהן כמו חניתות קטלניות‬
‫תני לנו פתרון לדמעות‬
‫בואי, אימא, בואי אל דלתנו‬
‫הכפר‬
‫מר פיטר.‬
‫מר פיטר...‬
‫סלח לי, אדוני.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫הוא התעלף.‬
‫כדורי השינה עבדו.‬
‫בבקשה! תעזרו לי!‬
‫שמעתם את זה?‬
‫בבקשה! תעזרו לי!‬
‫מאיה!‬
‫זאת מאיה!‬
‫מאיה!‬
‫היי! תתעורר!‬
‫תגיד לי איפה הן! תתעורר!‬
‫תתעורר!‬
‫אחי, בבקשה, לא. חכה. סבלנות.‬
‫לא. אני אצליח לשחרר את עצמי רק אם אחתוך האצבע שלי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אין דרך אחרת לברוח מכאן.‬
‫אל תעשה דברים משוגעים!‬
‫תקשיב למבוגרים ממך. אנחנו אומרים לך לא!‬
‫אתה צריך להתפרנס אחרי שתציל את המשפחה שלך, לא?‬
‫איך תתפרנס בלי אצבע?‬
‫תכניס לו קצת שכל.‬
‫אבל כדי שזה יקרה אנחנו חייבים לצאת מכאן בחיים.‬
‫גררתי את כולכם לתוך זה. סלחו לי.‬
‫תקשיב לי.‬
‫זאת לא אשמתך.‬
‫זה מתרחש כאן כבר זמן רב.‬
‫אתה זה שנגרר לתוך זה.‬
‫אנחנו איבדנו את הילדים שלנו בגלל זה.‬
‫כל עוד אנחנו בחיים, לא ניתן שאותו דבר יקרה למשפחה שלך.‬
‫אבל אני לא רואה שום דרך אחרת, אדוני.‬
‫מצטער, אדוני.‬
‫- מצטער. - היי! תפסיק להתנצל ותקשיב לי.‬
‫לא הכרחת אותנו.‬
‫באנו מרצוננו החופשי, אז שתוק!‬
‫היי, תן לי את זה.‬
‫אדוני, מה אתה עושה?‬
‫בבקשה, תקשיב! אל תעשה את זה!‬
‫בבקשה, אדוני. תחזיר לי את זה.‬
‫להציל אותך יהיה כמו להציל את הבן שלי.‬
‫הוא היה מנתח בדיוק כמוך.‬
‫אדוני, בבקשה לא! תקשיב לי!‬
‫אל תעשה את זה. תגיד לו לא לעשות את זה!‬
‫קארו!‬
‫לא. לא. לא, תפסיק! אדוני!‬
‫אזהרה‬
‫מה זה המקום הזה? זה נראה כמו מאורת השטן.‬
‫יא מזדיין. לאן הבאת אותנו? אתה תגיד לנו או לא?‬
‫איך אני אמור לדעת, פרהאן? גם אני באתי איתכם.‬
‫אין לי מושג מה קרה כאן.‬
‫עברו 20 שנה מאז שהייתי במקום הזה.‬
‫הדגימות שמר פרקאש ביקש בטח נמצאות בכספת הזאת.‬
‫בסדר. בואו ניקח את הדגימות האלה ונעוף מפה.‬
‫רגע!‬
‫תראו את זה.‬
‫זה מרתק כל כך!‬
‫- אני אסתכל מקרוב. - סנג'יב, לא!‬
‫חכה רגע, אדוני. תן לי לבדוק את זה.‬
‫היי, סנג'יב.‬
‫צ'יף!‬
‫היי.‬
‫לא.‬
‫כולם להתכופף! להתכופף!‬
‫תישארו למטה!‬
‫האפי, תבדקי מה מצבו.‬
‫זה בסדר. זה בסדר.‬
‫דווראג', תדאג שיהיו בשקט!‬
‫- שקט! - אתה תהיה בסדר. תסתכל עליי.‬
‫- תישארו למטה! - אתה תהיה בסדר.‬
‫- סנג'יב. סנג'יב! - שקט.‬
‫שקט.‬
‫הכול בסדר.‬
‫- אדוני! - הכול בסדר. הכול בסדר.‬
‫תישאר איתי, סנג'יב.‬
‫תנשום, תנשום, סנג'יב.‬
‫הכול בסדר. אתה תהיה בסדר.‬
‫שקט!‬
‫אתה תהיה בסדר, סנג'יב.‬
‫אתה בסדר גמור. סנג'יב!‬
‫- סנג'יב! - סנג'יב!‬
‫שיט! הוא מת?‬
‫- הוא מת? - יא דביל!‬
‫שקט. אחרת אנחנו נמות.‬
‫סנג'יב!‬
‫חבר'ה, אנחנו צריכים לזוז.‬
‫קדימה. קדימה.‬
‫- בואו. תזדרזו. - סנג'יב.‬
‫בואו נלך!‬
‫קום.‬
‫תישארו למטה!‬
‫- זהירות. - זהירות, אדוני. זהירות.‬
‫- שאקטי. - למה עשית את זה, קארו?‬
‫קדימה. בואו נלך. קדימה.‬
‫בוא, אדוני.‬
‫היי! תשמע, אני רופא.‬
‫אני יודע איך להציל אותך.‬
‫אני גם יודע איך להכאיב לך כל כך שתרצה כבר למות.‬
‫אתה תגיד לי איפה המשפחה שלי או לא?‬
‫תגיד לי!‬
‫קום.‬
‫תעזבו אותי.‬
‫אתם חושבים שאני שבוי פה?‬
‫חכו שהבן שלי, וטאיאן, יחזור.‬
‫האיש הזה שכאן הוא בן שנולד מהשתן שלי.‬
‫הוא לא כמו הבן הזה. וטאיאן נולד מדמי האמיתי.‬
‫הוא הלוחם הטוב ביותר בכל השבט שלי.‬
‫מי יודע מה הוא עשה לאשתך ולילדה שלך עד עכשיו?‬
‫סעודה לבנים שלי לאחר המתנה ארוכה.‬
‫יא זקן מזדיין! בוא!‬
‫קדימה!‬
‫אחי.‬
‫- הן שם! - נהא!‬
‫קדימה!‬
‫מאיה!‬
‫- אני יכול לשמוע אותן. מכאן. - מהר.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה! אמרתי, קדימה!‬
‫תפוס אותו! תפוס אותו!‬
‫היי!‬
‫אימא! המפלצות האלה מצאו את המקום הקדוש שלנו.‬
‫אל תדאגי.‬
‫הבן שלנו יטפל בהם.‬
‫הוא יקרע אותם לגזרים!‬
‫עם מי לעזאזל אתה מדבר?‬
‫זה מקדש,‬
‫קן האלה שלנו.‬
‫את מי שבא להרוס את קדושת האלה‬
‫חייבים להרוג ולהקריב‬
‫בדיוק במקום הזה.‬
‫רק אז כעסה של האלה יישכך.‬
‫הייתי במקום שלהם, האלה.‬
‫הבוגדים ניהלו חיים מאושרים.‬
‫השמיים היו כחולים שם. הם שגשגו.‬
‫השבט שלנו דעך בחושך בזמן שהם חיו באור.‬
‫לא יכולתי לסבול את זה.‬
‫היינו חייבים לנקום.‬
‫ברגע שהחלטנו לעשות זאת, היינו צריכים להשמיד כבר מהרחם.‬
‫גם אם זה עלה בחיי האנשים שלנו.‬
‫האלה, כל מה שביקשנו ממך היה להישאר לצידנו.‬
‫סטו!‬
‫אימא!‬
‫תחתוך ותוציא את העובר.‬
‫תהרוג אותו, אחי!‬
‫הנשים מהשבט שלנו איבדו את היכולת להרות,‬
‫ואז היא הגיעה אלינו כמו ברכה.‬
‫אחרי הכול, היא שייכת לשושלת אמארה.‬
‫הדם שלי מטהר את הרחם שלה.‬
‫היא האם שהעניקה חיים ליורשים האמיתיים שלי.‬
‫הנכדה שלי.‬
‫היי!‬
‫מאלה?‬
‫מאלה!‬
‫היי, קארו! זאת מאלה שלנו!‬
‫אוי, אלוהים! הו, אימא! אלוהים!‬
‫אוי לא!‬
‫מאלה!‬
‫- אלוהים! - מה עשיתם לה?‬
‫מה עשיתם לילדה שלי?‬
‫יקירה. יקירה.‬
‫זה אני, אבא שלך! אבא כאן.‬
‫אוי לא. היי! היי!‬
‫הגיע לו למות.‬
‫אם לא בגלל האמונות שלו,‬
‫אז בגלל המעשים שלו שבוצעו בעקבות האמונות שלו.‬
‫הבן שלי, הנכד שלי שלא הספיק לראות את העולם,‬
‫כלתי ואשתי...‬
‫בשביל אנשים כמוהו, המוות הזה הוא עונש קל.‬
‫היי.‬
‫שאקטי.‬
‫אבא כאן, יקירה. בואי, בואי נלך הביתה.‬
‫- זה כואב? - אני לא יכולה.‬
‫מה לעשות?‬
‫אלוהים, מה אני אמור לעשות?‬
‫זה כואב.‬
‫אבא ידאג לך, יקירה.‬
‫אבא?‬
‫אבא.‬
‫כן, כן. זה אני, אבא שלך!‬
‫אני כאן. אבא שלך כאן.‬
‫חכי, חכי. איכשהו, אני אציל אותך.‬
‫זה כואב, אבא.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫מספיק, אבא.‬
‫אני גמורה.‬
‫אבא לא...‬
‫יעזוב אותך שוב לעולם.‬
‫זה כואב.‬
‫אדוני. לא, אדוני!‬
‫תעזוב, אדוני. אדוני!‬
‫אדוני, בבקשה תקשיב לי.‬
‫אדוני.‬
‫אדוני, לא...‬
‫היא סבלה מספיק.‬
‫תן לה לישון בשקט עכשיו.‬
‫אוי לא!‬
‫אלוהים!‬
‫אימא!‬
‫לא!‬
‫לא, אל תעשה את זה!‬
‫לא!‬
‫היי, תעזוב את אימא שלי!‬
‫אם אני אתפוס אותך...‬
‫שמעת אותי!‬
‫תעזוב אותה!‬
‫תעזוב את אימא שלי!‬
‫היי! תעזוב אותה לנפשה!‬
‫תעזוב אותה, יא שמן!‬
‫- תעזוב אותה! - וטאיאן!‬
‫- אמרתי, תעזוב את אימא שלי! - וטאיאן!‬
‫- יא שמן! תעזוב אותה! - וטאיאן!‬
‫תעזוב אותה!‬
‫לא!‬
‫תעזוב אותה!‬
‫וטאיאן! אסור לך לעשות את זה!‬
‫תעזוב אותה!‬
‫אתה צריך לסיים את הטקס קודם. תעזוב אותה.‬
‫אבא! אבא! אבא!‬
‫אבא!‬
‫שאקטי. שאקטי, בוא.‬
‫שאקטי, בוא.‬
‫קדימה. בואו נלך.‬
‫משם. לך. לך.‬
‫לך.‬
‫חבר'ה, תקשיבו טוב.‬
‫המקום הזה לא בטוח.‬
‫כולנו נמות אם לא נזוז ברגע זה!‬
‫- בואו נזוז. זוזו! - בואו נלך. בואו נלך.‬
‫- תמשיכי להתקדם! - מהר! בואו נצא.‬
‫אמרתי, לזוז!‬
‫השטח פנוי, המפקד.‬
‫ג'אגאן.‬
‫פרהאן.‬
‫פרהאן, הדגימות נמצאות בכספת הזאת.‬
‫- משם. - בסדר. למטה. למטה.‬
‫אדוני. אדוני.‬
‫סנג'יב, אדוני!‬
‫פשוט השארנו אותו שם.‬
‫באנו לכאן כי בטחנו באיש הזה!‬
‫אל תצעק, ארול.‬
‫אנחנו נמות בכל מקרה. אנחנו יכולים ללכת לראות אותו פעם אחת?‬
‫אני מבין, אבל מסוכן ללכת לשם.‬
‫בבקשה.‬
‫ארול!‬
‫פרהאן, תירה בו!‬
‫תירה במנוול הזה!‬
‫יצור דוחה!‬
‫מוטנט מזדיין!‬
‫תירה בו! תירה בו, פרהאן!‬
‫תמות!‬
‫דווראג', תבדוק אם נתיבי היציאה פנויים.‬
‫כן, צ'יף.‬
‫נתיב יציאה?‬
‫פרהאן, העבודה שלנו כאן עוד לא הסתיימה.‬
‫- סדרי העדיפויות של המשימה השתנו. -מה?‬
‫יותר חשוב עכשיו לצאת מכאן בבטחה.‬
‫אבל אז מה תגיד למר פרקאש?‬
‫תשמע, פרהאן, אתה לא תקבל את יתרת התשלום שלך.‬
‫תחשוב על זה עד הסוף, פרהאן.‬
‫תחשוב פעמיים. זה כל מה שיש לי לומר.‬
‫תתכופפו! תתכופפו, חבר'ה.‬
‫האפי, תהרגי אותו!‬
‫תצילו אותי!‬
‫הם ישמעו אותך.‬
‫מאיה.‬
‫נהא.‬
‫את בסדר?‬
‫אבא!‬
‫מאיה!‬
‫תחזיקי מעמד.‬
‫- מאיה. - אבא.‬
‫את בסדר, יקירה?‬
‫חכה, תעזוב אותו.‬
‫הוא היה זה שטיפל בי.‬
‫הוא... הוא...‬
‫זה בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫- אימא. - מאיה.‬
‫את בסדר?‬
‫אלוהים אדירים, גאוטהם.‬
‫יש אלוהים.‬
‫כן, הוא איתנו.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫לא הייתי צריך להשאיר אתכן לבד.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבא, הקטיק?‬
‫אין לי מושג.‬
‫תראי מה יש לי.‬
‫סיכת הפרפר שלך.‬
‫קדימה, תני חיוך.‬
‫חיוך גדול יותר.‬
‫אדוני, בואו נצא מכאן קודם.‬
‫אתם יודעים איך לצאת?‬
‫האיש הזה בטח יודע.‬
‫אני... יודע.‬
‫אני...‬
‫תגיד לנו איך לצאת! עכשיו!‬
‫לא, עזוב אותו! הוא לא יכול לדבר כמו שצריך.‬
‫הוא לא מזיק.‬
‫איך אנחנו יוצאים?‬
‫בדרך... בדרך הזאת.‬
‫בסדר, אז בואו נכלא אותו. בוא הנה!‬
‫לא, חכה.‬
‫רק הוא מכיר את המקום הזה כראוי.‬
‫שיראה לנו את הדרך.‬
‫"על הלוחם שמת בשדה הקרב, השמיים מזילים דמעות.‬
‫"להתאבל בשטח ולבזבז זמן‬
‫"אלה דברים שאנחנו מעדיפים לא לעשות,‬
‫"וכך גם היא."‬
‫איפה ג'אגאן?‬
‫בואו. בואו.‬
‫מפה.‬
‫קארו, עשיתי טעות. הכול באשמתי.‬
‫אם רק לא הייתי מרשה שיבנו פה את המפעל...‬
‫זאת לא אשמתך שנולדת לאיש המשוגע הזה.‬
‫נו, בחייך.‬
‫בואו.‬
‫בואו. בואו.‬
‫שם... למעלה...‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬